Справа № 425/740/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року справа №425/740/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Сухарька М.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рубіжанськогоміського суду Луганської області від 02 квітня 2018 р. у справі № 425/740/18 (головуючий І інстанції Коваленко Д.С.) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядовий поліції Зубашевої Лілії Ігорівни про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції Зубашевої Л.І. Просив визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та скасування постанови серії ЕАА № 332167 від 21 березня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 гривень.

Позивач зазначив, що 21 березня 2018 року близько 17 години, керуючи своїм автомобілем, він рухався у м.Рубіжному по вулиці Визволителів. Був зупинений поліцейським. Відносно нього була складена постанова, у зв'язку із порушенням ним пункту 8.4. ґ Правил дорожнього руху. Однак, вважає, що не можливо порушити рядність руху у разі, якщо відсутня видима розмітка дороги. Також вказував на те, що під час розгляду справи поліцейським були роз'яснені йому права, які він зрозумів, але реалізацію цих прав йому не було забезпечено, зокрема право на отримання правової допомоги на дослідження доказів.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково скасував постанову (серії ЕАА №332167) від 21 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 225 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо направлено до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції Зубашевої Л.І., для нового розгляду.

У задоволенні позову, в частині вимог про визнання дій поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції Зубашевої Л.І. протиправними, відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач. Звернувся з апеляційною скаргою у якій не погодився з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання дій поліцейського неправомірними та повернення справи на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказав, що суд першої інстанції правильно з'ясувавши обставини справи про те, що розгляд справи по притягненню до адміністративної відповідальності відбувся із суттєвими порушеннями процесуального законодавства, помилково вважав за необхідне направити справу на новий розгляд. Суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що в його діях фактично був відсутній склад адміністративного правопорушення (відсутня вина особи), та відсутня подія адміністративного правопорушення. Відтак дії інспектора патрульної поліції по притягненню його до адміністративної відповідальності були протиправними.

Суд першої інстанції не надав оцінку незаконності постанови про адміністративне правопорушення, оскільки неможливо порушити рядність руху в разі, якщо відсутня видима розмітка дороги. Процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП. Обставини передбачені ст.280 КУпАП не з'ясовувалися, в тому числі чи вина особа у вчиненні правопорушення. Його права передбачені ст.268 КУпАП щодо отримання правової допомоги та розгляду за місцем мешкання - дотримані не були.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання дій рядового поліції Зубашевої Л.І. неправомірними в частині притягнення його до адміністративної відповідальності та направлення справи на новий розгляд. Задовольнити зазначені вимоги та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументацією суду першої інстанції, які стосуються порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині розгляду справи на місці.

Так, у рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте визначальним у цьому рішенні, про що зазначено у ньому самому, є те, що офіційне тлумачення частини 1 статті 276 КУпАП надано в аспекті порушеного у конституційному поданні питання.

А воно, згідно змісту конституційного подання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке наведено у пункті 1 цього ж рішення, полягало у тому чи дозволяє частина 1 статті 276 КУпАП здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення одразу після складення протоколу про таке правопорушення.

Варто додати, що на той час стаття 258 КУпАП не передбачала, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП або ж іншими словами адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, міг не складатись.

Тому, Конституційний Суд України у пункті 2.2. свого рішення, зазначив, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належало до різних стадій адміністративного провадження.

Але при цьому, у пункті 2.3. того ж рішення, Конституційний Суд України аналізуючи положення статті 258 КУпАП вказав на існування так званого „скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, тобто провадження за адміністративними правопорушеннями, накладання стягнення за якими відбувається саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. І перелік таких випадків прямо передбачений статтею 258 КУпАП, тобто коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

З часу прийняття цього рішення Конституційним Судом України, стаття 258 КУпАП була змінена законодавцем, і на момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, тобто станом на 21 березня 2018 року, вона прямо передбачає у частині 2, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

А згідно з положеннями частини 1 статті 222 КУпАП, саме до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.

Отже, законодавець змінив статтю 258 КУпАП таким чином, що розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, за загальним правилом, тепер відбувається на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу.

Посилання апелянта на частину 5 статті 258 КУпАП є необґрунтованим, оскільки нею передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол, на випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху це правило не поширюється.

Таким чином, положення частини 1 статті 276 КУпАП, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, але у зв'язку із зміною законодавства, відповідачем були застосовані правильно, а підстави погодитись із тим, що відповідач не міг розглянути справу позивача на місці вчинення ним адміністративного правопорушення, при дотриманні процедури розгляду справи не має.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку що було порушено право позивача на розгляд його справи у належному порядку але не діями по складанню постанови, а самою постановою, оскільки її прийняття було передчасним через недотримання порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення, про що суд зазначив вище.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком погодитись не може з огляду на наступне.

По-перше суд першої інстанції безпідставно направив справу на новий розгляд.

Так, пунктом 2 частини третьої статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що передбачена зазначеною нормою можливість надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу можливо за умови розгляду справи некомпетентним органом.

Такий висновок випливає з конструкції норми яка передбачає, що суд повинен направити на новий розгляд справу саме до компетентного органу а не до того, компетентного органу, який вже розглядав справу.

Якщо допустити, що законодавець передбачив можливість направлення справи на новий розгляд з метою усунення будь-яких недоліків: по-перше такі підстави повинні були бути відображені в нормі, по-друге не має сенсу зазначати в нормі, що справа підлягає поверненню до компетентного органу, достатньо зазначити про повернення справи на новий розгляд.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

По-друге, суд першої інстанції направляючи справу на новий розгляд фактично усунувся від оцінки доводів позивача щодо незаконних дій відповідача у зв'язку прийняттям неправомірної постанови за тих обставин, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до пункту 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Постановою поліцейського ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення пункту "ґ" п.8.4. Правил дорожнього руху, яке виразилось у тому, що той керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» (а.с.8,24-26,27).

В матеріалах справи наявний відеозапис адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи відеозапис встановив, що на проїзній частині не видно дорожню розмітку, оскільки дорога була засніжена.

Пунктом 5.3.1 ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання Правила застосування», встановлено основне призначення розмітки - забезпечення візуальної орієнтації учасників дорожнього руху у разі вибору траєкторії, напрямку і режимів руху в різних дорожніх умовах. Розмітка повинна бути видима як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху.

Пунктом 5.3.2 зазначеного ДСТУ передбачено, що нормативне значення відстані видимості горизонтальної поздовжньої розмітки на дорозі для максимальній швидкості руху 60 км/год. вдень, дорівнює 90 м.

Суд апеляційної інстанції враховуючи, що дорожню розмітку не видно взагалі, вважає, що неможливо притягнути особу за порушення напрямку руху по смугах, якщо фактично така розмітка відсутня.

Тобто, відеозаписом не зафіксовано факт порушення позивачем вимог вимог ПДР України.

Судом апеляційної інстанції, не встановлено будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Подібний підхід до оцінки наявності вини в діях особи, застосував Верховний суд у рішенні від 16 травня 2018, №638/15447/16-а.

Відповідно до вимог ст.247 КУпАП в даному випадку відповідач не повинен був розпочинати провадження в справі про адміністративне правопорушення, а у разі якщо провадження було розпочате, воно підлягало закриттю.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції Луганської області рядового поліції Зубашевої Л.І. підлягають задоволенню.

Пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню а позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протипраними - задоволенню.

Керуючись статями268-272,286,309, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рубіжанськогоміського суду Луганської області від 02 квітня 2018 р. у справі № 425/740/18 - задовольнити.

Рішення Рубіжанськогоміського суду Луганської області від 02 квітня 2018 р. у справі № 425/740/18 в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправними дій рядового поліції 1 батальйону 1 роти УПП Луганської області Зубашевої Лілії Ігорівни та в частині направлення справи на новий розгляд - скасувати.

Визнати протиправними дії рядового поліції 1 батальйону 1 роти УПП Луганської області Зубашевої Лілії Ігорівни щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

В решті рішення Рубіжанськогоміського суду Луганської області від 02 квітня 2018 р. у справі № 425/740/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення проголошено та підписано 21 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

М.Г.Сухарьок