Справа № 813/1175/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2563/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Іванський В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року (ухвалену головуючим - суддею Гавдик З.В. об 11 год 34 хв у м. Львові, повний текст складено 09 лютого 2018 року) у справі № 813/1157/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАЙ-ТРАНС» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 02.11.2016, яким позивачу збільшено суду грошового зобов'язання за платежем з податку на прибуток: за грошовими зобов'язаннями 605200, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 62554, 5. грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржене податкове повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач усі свої висновки про заниження/завищення сформував на підставі порівняння показників бухгалтерського та податкового обліку. Жодних претензій щодо контрагентів чи реальності господарських операцій у відповідача немає, немає посилання на жодні первинні документи, якими встановлено завищення/заниження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 02.11.2016.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що судом враховуються аргументи позивача про те, що простий математичний підрахунок прибутку не дозволяє виявити яким саме чином було сформовано суму до сплати 605200, 00 грн. В контексті цього позивач зазначає рішення ВАС України від 20.07.2016 у справі № К/800/3837/16 де вказано, що «При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом» . Так, наведені Інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України».

З цих же підстав судом першої інстанції не враховано аргументи заперечень відповідача, оскільки відповідач по суті справи не спростував неможливість здійснити розрахунок реального розміру доходів і витрат підприємства за вищевказаний період на підставі оборотно-сальдових відомостей по рах. 6811 (розрахунки за авансами одержаними), 631 (розрахунками з відчизняними постачальниками), 361 (розрахунок з відчизняними покупцями), 3771 (розрахунки з іншими дебіторами) наданих позивачем до справи з підстав, що це не є усі рахунки на підставі яких формується податкова звітність підприємства. Будь якого іншого розрахунку на підставі якого позивач зробив вищевказані висновки, ним також суду не надано.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивачем надано на підтвердження своєї позиції ряд підтверджуючих документів та пояснень щодо господарських операцій ТзОВ «Край Транс» з 01.01.2015 по 30.06.2016 а саме оборотно-сальдові відомості по рах. 6811 (розрахунки за авансами одержаними). 631 (розрахунками з відчізняними постачальниками), 361 (розрахунок з відчізняними покупцями). 3771 (розрахунки з іншими дебіторами) згідно яких неможливо встановити реальний розмір доходів і витрат підприємства за наданий період оскільки це не є усі рахунки на підставі яких формується податкова звітність підприємства.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційні скарги задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 21.10.2016 відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2013 по 30.06.2016, за результами якої складено акт № 265/13-01-14-02/37132642.

02.11.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким згідно п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України на підставі акта від 21.10.2016 за № 265/13-01-14-02/37132642 встановлено порушення п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п. 135.1., ст. 135, п. 137.1. ст. 137 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позивачу збільшено суду грошового зобов'язання за платежем з податку на прибуток: за грошовими зобов'язаннями 605200, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 62554, 50 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального права, неповного з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2013 по 30.06.2016 року, за результати якої складено акт від 21.10.2016 № 265/13-01-14-02/37132642 та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Згідно акту перевірки колегія суддів встановила наступне, що перевіркою відображених показників у рядку 01 Податкової декларації з податку на прибуток «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 у загальній сумі грн. по ТзОВ «Край-Транс» встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій із гуртової торгівлі продуктами харчування, наданням послуг та реалізації заготовки мідної для волочіння (катанка) різних марок та діаметрів.

Дані операції згідно з даними бухгалтерського обліку відображені наступними проведеннями:

Дт 361 Кт 70 - реалізація товарів;

Дт 70, 71, 73, Кт 791 - віднесено до фінансового результату суму доходу.

Перевіркою відображених показників у рядку 01 Податкових декларацій з податку на прибуток «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 в сумі грн. на підставі таких документів: головна книга, оборотно-сальдові відомості, картки, аналізи бухгалтерських рахунків 26 «Готова продукція», 28 «Товари», 31 «Рахунки в банках», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 70 «Доходи від реалізації», видаткових накладних, договорів, актів виконаних робіт, банківських виписок, тощо.

Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих ТзОВ «Край-Транс» показників у рядку 01 Податкової декларації з податку на прибуток «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 в сумі 150232858грн„ в тому числі за 2015 рік в сумі 128349374грн., 1 пів.2016 року в сумі 21883484 грн.

В ході перевірки доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначеного за правилами бухгалтерського обліку ТзОВ «Край-Транс» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства, а саме: журналів-ордерів, аналізів рахунків 701, 702, 703, 704, 714, 732, та представлених до перевірки первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій (видаткових накладних, виписок банку, договорів, тощо) за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) склав гривень в тому числі 2015 рік 629768798 грн., 1 пів.2016 року 563599352 грн.

Проведеною перевіркою відображених показників у рядку 2000 Звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" за 2015 рік встановлено заниження в сумі 121650, 60 грн.

Перевіркою відображених показників у рядку 2240 Звіту про фінансові результати «Інші доходи» за 2015 рік встановлено завищення в сумі 250000 грн.

Проведенною перевіркою встановлено завищення суми доходу за 2015 рік між даними відображеними у рядку 2280 Звіту про фінансові результати за 2015 рік «Разом доходи» та даними бухгалтерського обліку на 128349, 40 грн: згідно з даними Звіту про фінансові результати за 2015 рік дохід склав 758118, 20 грн., а згідно з даними бухгалтерського обліку -629768, 80 грн.

З огляду на це податковим органом встановлено завищення суми доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 2015 рік між даними відображеними у податковій декларації та даними бухгалтерського обліку на 128349374 грн., згідно з даними Декларації з податку на прибуток за 2015 рік дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) склав 758118172 грн., а згідно з даними бухгалтерського обліку - 629768798 грн.

Проведеною перевіркою відображених показників у рядку 2000 Звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» за 1 пів. 2016 року встановлено завищення в сумі 21883, 40 грн.

Згідно з даними відображеними у рядку 2000 Звіту про фінансові результати «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» за 1 пів. 2016 року 585482, 80 грн.

Згідно з даними бухгалтерського обліку (первинними документами) сума доходу склала 563599, 40 грн.

Проведенною перевіркою встановлено завищення суми доходу за 1 пів. 2016 року між даними відображеними у рядку 2280 Звіту про фінансові результати за 1 пів. 2016 року «Разом доходи» та даними бухгалтерського обліку на 21883, 40 грн: згідно з даними Звіту про фінансові результати за 1 пів. 2016 року дохід склав 585482, 80 грн., а згідно з даними бухгалтерського обліку -563599, 40 грн.

Враховуючи наведене вище, встановлено завищення суми доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) за 1 пів. 2016 року між даними відображеними у податковій декларації та даними бухгалтерського обліку на 21883484 грн: згідно з даними Декларації з податку на прибуток за 1 пів. 2016 року дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) склав 585482836 грн а згідно з даними бухгалтерського обліку -563599352 грн.

Перевіркою відображених показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" у загальній сумі 1 319 289,0тис.грн. на підставі таких документів: журналів-ордерів, оборотно-сальдових відомостей, аналітичних даних по рахунках бухгалтерського обліку 10 «Основні фонди», 13 «Знос основних засобів», 20 «Виробничі запаси», 231 « Основне виробництво», 26 «Готова продукція», 28 «Товари», 311 «Розрахунковий рахунок», рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», рах.685 «Розрахунки з іншими дебіторами та кредиторами» 64 «Розрахунки за податками», 651 «Розрахунки із загальнообов'язкового державного соціального страхування», 661 «Розрахунки за заробітною платою», 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», 90 «Собівартість виробленої продукції», 91 «Загальновиробничі витрати», договорів, актів списання товарно-матеріальних цінностей, актів виконаних робіт (послуг), карток обліку МШП, накладних на придбання ТМЦ, товарно-транспортних накладних, актів внутрішнього переміщення ТМЦ, шляхових листів, рахунків, відомості нарахування амортизації, звітів по виробництв7, звітів по випуску готової продукції, наказів по особовому складу, договорів цивільно-правового характер, розрахунково-платіжних відомостей, виписок банку про рух коштів на розрахункових рахунках, авансових звітів, банківські виписки, тощо.

Проведеною перевіркою встановлено завищення задекларованих ТзОВ «Край-Транс» показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати за 2015рік та 1-ше півріччя 2016 року «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» в сумі 153595 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 130321, 50 грн., та 1-ше півріччя 2016 року в сумі 23273, 50 грн.

В ході перевірки собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), визначеної за правилами бухгалтерського обліку ТзОВ «Край-Транс» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства, а саме: журналів-ордерів, даних головної книги, аналізів рахунків 20, 26, 28, 23, 90 та ін. та представлених до перевірки первинних документів (прихідні накладні, ТТН, сертифікати якості товару та інші), що підтверджують факт здійснення господарських розрахунків за 2015 рік, собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) складає 619823504 грн., за 1-ше пів. 2016 року собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) складає 545870416 грн.

Перевіркою встановлено завищення собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг):

за 2015 рік в сумі 130321496 грн. згідно з даними Звіту про фінансові результати за 2015 рік собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) склала 750145000 грн., а згідно з даними бухгалтерського обліку - 619823504 грн.;

за 1-ше півріччя 2016 року в сумі 23273584 грн. згідно з даними Звіту про фінансові результати за 1-ше пів. 2016 року собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) склала 569144000 грн., а згідно з даними бухгалтерського обліку - 545870416 грн.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868 (далі - П(С)БО 1), визначено, що юридичні особи (крім банків та бюджетних установ), які зобов'язані подавати фінансову звітність згідно із законодавством, застосовують форми фінансової звітності, визначені П(С)БО 1, затвердженим цим наказом.

Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Форма і склад статей фінансової звітності визначаються Національним положенням (стандартом) і наводяться у додатках 1 і 2 до цього Національного положення (стандарту).

Згідно п.3 П(С)БО 1 у звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та, сукупний дохід підприємства за звітний період.

Відповідно до розділу III «Зміст статей звіту про фінансові результати» Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 № 433 (далі - Методичні рекомендації № 433) метою складання звіту про фінансові результати є надання користувачам повної, правдивої і неупередженої інформації про доходи, витрати, прибутки і збитки та сукупний дохід підприємства за звітний період. У звіті про фінансові результати наводяться доходи і витрати, які відповідають критеріям, визначеним в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.7 П(с)БО 15, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні(стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте, ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

інші операційні доходи;

фінансові доходи;

інші доходи.

Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).

Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі).

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов'язані з операційною діяльністю підприємства.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 № 27/4248 (далі - П(С)БО 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно п.5 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Пунктом 6 П(С)БО 16 визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пункт 7 П(С)БО 16 визначає, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витратного звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п.11 П(С)БО 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Згідно з п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу.

Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначається у Звіті про фінансові результати (форма № 2). Фінансовим результатом господарської діяльності підприємства є прибуток або збиток.

Визначення фінансового результату полягає у визначенні чистого прибутку (збитку) звітного періоду. З цією метою в бухгалтерському обліку передбачається послідовне зіставлення доходів та витрат. Кінцевий фінансовий результат - чистий прибуток (збиток) визначається як різниця між різними видами доходів та витрат підприємства за звітний період.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 № 88, господарські операції- це факти підприємницької діяльності та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, основою формування бухгалтерського, а відтак податкового обліку є господарська операція, яка впливає на стан зобов'язань, в тому числі і податкових.

Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704. первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1998 № 88 . зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В результаті наведеного вище, на порушення п.5, п.6, п.7. п.11 П(С)БО 16; ст. 3. ст.9 Закону №996- XIV ; п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України ТзОВ «Край-Транс» завищено показник відображений у рядку 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» в сумі 153595072 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 130321496 грн., за 1-ше пів. 2016 року на суму 23273584 грн.

Крім цього колегія суддів вважає вагомими покликання апелянта на те, що перевіркою відображених показників у рядку 2050 Звіту про фінансові результати за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» у загальній сумі 1319289 грн. на підставі таких документів: журналів-ордерів оборотно - сальдових відомостей, аналітичних даних по рахунках бухгалтерського обліку 10 «Основні фонди», 13 «Знос основних засобів». 20 «Виробничі запаси». 231 «Основне виробництво». 26 «Готова продукція». 28 «Товари», 311 «Розрахунковий рахунок», рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», рах.685 «Розрахунки з іншими дебіторами та кредиторами» 64 «Розрахунки за податками». 651 «Розрахунки із загальнообов'язкового державного соціального страхування». 661 «Розрахунки за заробітною платою». 685 «Розрахунки з іншими кредиторами». 90 «Собівартість виробленої продукції». 91 «Загальновиробничі витрати», договорів, актів списання товарно-матеріальних цінностей, актів виконаних робіт (послуг), карток обліку МШП, накладних на придбання ТМЦ, товарно-транспортних накладних, актів внутрішнього переміщення ТМЦ, шляхових листів, рахунків, відомості нарахування амортизації, звітів по виробництву, звітів по випуску готової продукції, наказів по особовому складу, договорів цивільно-правового характеру, розрахунково-платіжних відомостей, виписок банку про рух коштів на розрахункових рахунках, авансових звітів, банківські виписки, тощо.

В ході перевірки собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), визначеної за правилами бухгалтерського обліку ТзОВ «Край-Транс» за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено, що відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства, а саме: журналів-ордерів. даних головної книги, аналізів рахунків 20.26.28.23.90 та ін. та представлених до перевірки первинних документів (прихідні накладні. ТТН. сертифікати якості товару та інші), що підтверджують факт здійснення господарських розрахунків за 2015 рік, собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) складає 619823504 грн., за 1-ше пів. 2016 року собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) складає 545870416 грн.

В процесі розгляду судової справи представниками позивача надано на підтвердження своєї позиції ряд підтверджуючих документів та пояснень щодо господарських операцій ТзОВ «Край Транс» з 01.01.2015 по 30.06.2016 року а саме оборотно-сальдові відомості по рах 6811 (розрахунки за авансами одержаними). 631 (розрахунками з вітчизняними постачальниками), 361 (розрахунок з вітчизняними покупцями). 3771 (розрахунки з іншими дебіторами) згідно яких неможливо встановити реальний розмір доходів і витрат підприємства за наданий період оскільки це не є усі рахунки на підставі яких формується податкова звітність підприємства.

Суд апеляційної інстанції з системного аналізу законодавчих положень та обставин справи дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги, оскільки відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення діяв в межах з підстав та у відповідності до норм Закону.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для

справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у справі № 813/1175/17 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 22 травня 2018 року