Справа № 817/712/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2018 року м. Рівне №817/712/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1, позивача: представник ОСОБА_2, відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправними дій та скасування постанови від 10.03.2009 в частині накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та про зобов'язання зняти арешт з квартири, що знаходиться за цією адресою.

Ухвалою від 07.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 03.04.2018.

Ухвалою від 03.04.2018 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 04.05.2018.

В судовому засіданні 04.05.2018 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження за №11635450 з примусового виконання судового наказу від 03.12.2008 за №2н-1442, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь Акціонерного комерційного промислового-інвестиційного банку за кредитним договором. Повідомили, що в межах вказаного провадження, 10.03.2009 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Пояснили, що 16.06.2010 виконавче провадження було завершене, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту другого частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин). При цьому, рішення про зняття арешту з майна боржника державним виконавцем прийнято не було. Зауважили, що позивач є єдиною спадкоємицею майна, що залишилось після смерті її брата - ОСОБА_3, однак позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину через те, що відповідачем не знято арешт з майна спадкодавця. Вважають дії відповідача протиправними, а тому просять скасувати постанову про накладення арешту та зобов'язати зняти арешт за майна. За таких обставин, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив у встановлений ухвалою суду від 07.03.2018 строк, не подав. Відповідно до цього, суд вирішує справу за наявними матеріалами, в порядку частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

03.12.2008 Рівненським міським судом Рівненської області видано судовий наказ за №2н-1442 про стягнення з ОСОБА_3 на користь акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 6424,64 грн., судового збору в розмірі 32,12 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу у розмірі 15 грн., а всього 6471,76 грн.

Даний наказ був предявлений до примусового виконання у Відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, де було відкрито виконавче провадження ВП№11635450 (а.с.39).

10.03.2009 в рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №б/н накладено арешт на все майно ОСОБА_3. Вказане обтяження зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 18.03.2009 за реєстраційний номером 8558352 (а.с.10-11).

16.06.2010 вказане виконавче провадження завершене державним виконавцем на підставі пункту другого частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому строк повторного пред'явлення визначений до 16.06.2013 (а.с.39-40).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №91418313, арешт, накладений постановою державного виконавця державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №б/н від 10.03.2009 на все майно ОСОБА_3 станом на 07.07.2017 не знято (а.с.10-11).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 01.02.2015 (а.с.17). Його сестра, ОСОБА_1, яка є його єдиною спадкоємицею відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с.48-66), 29.07.2015 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3П.(а.с.62). Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу за №13/2015, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за №57750401, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось у звязку з зареєстрованим обтяженням нерухомого майна спадкодавця (а.с.52).

11.01.2018 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з проханням зняти арешт з майна покійного брата та оголошену заборону на його відчуження (а.с.15,16).

Листом від 27.02.2018 за №19264 відповідач повідомив позивачу, що завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", а тому підстави для задоволення її заяви відсутні (а.с.14).

У зв'язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За правилами статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (який діяв на час винесення спірної постанови), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

А відповідно до вимог статті 57 цього Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

За правилами пункту 2 частини першої статті 47 цього Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

А в силу вимог частин четвертої-пятої цієї статті, про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За правилами частини першої статті 49 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно з частиною третьою цієї статті, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За правилами частин першої-другої статті 50 цього ж Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Судом встановлено, що постанова державного виконавця від 10.03.2009 про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження винесена у повній відповідності до вимог статей 25, 57 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (який діяв на час винесення постанови), обґрунтовано та підставно. Жодних прав позивача зазначена постанова порушити не могла, позаяк на час її винесення такі права у ОСОБА_1, як спадкоємиці майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3, ще не виникли.

Винесення державним виконавцем 16.06.2010 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту другого частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (який діяв на час винесення постанови), в силу вимог вказаного Закону не розглядалося як підстава для зазначення у такій постанові про зняття арешту, накладеного на майно боржника, або як підстава для одночасного винесення постанови про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Навпаки, за правилами Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 арешт з майна не знімався, позаяк виконавчий документ залишився не виконаним і міг бути повторно предявлений до примусового виконання.

Відповідно до цього, дії державного виконавця, які полягали у не знятті арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документа - судового наказу від 03.12.2008 №2н-1442, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, на підставі пункту другого частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 стягувачу, в повній мірі відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогами правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розумності, а тому жодних правових підстав для визнання їх протиправними, а відтак і для задоволення відповідних позовних вимог ОСОБА_1, немає.

Це ж саме стосується і дій відповідача, який листом №19264 від 27.02.2018 відмовив ОСОБА_1 у знятті арешту на майно боржника ОСОБА_3 з покликанням на норми статей 47 та 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999.

За правилами частин першої і другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (у чинній редакції), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

А в силу вимог частини третьої цієї статті, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За вимогами ж частини четвертої цієї статті, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до прямої норми, закріпленої у частині пятій цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім цього, за правилами частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) та повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

В свою чергу, за вимогами пункту 3 частини першої статті 39 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Наразі, судом встановлено, що ОСОБА_3, який був боржником у виконавчому провадженні 11635450, помер 01.02.2015. На час його смерті виконавчий документ - судовий наказ від 03.12.2008 №2н-1442, виданий Рівненським міським судом Рівненської області, не перебував на примусовому виконанні у відповідному відділі ДВС у звязку з тим, що 16.06.2010 був повернутий стягувачу і в межах строку повторного предявлення до примусового виконання, відповідачу поданий не був. Строк повторного предявлення скінчився 16.06.2013.

Відповідно до цього склалася така ситуація, що у відповідача через відсутність на виконанні відповідного виконавчого документа відсутні підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження за пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, і зняття арешту з майна боржника за правилами частини першої статті 40 цього Закону.

В той же час на даний час відсутні і будь-які підстави для того, щоб продовжувало свою дію обтяження, зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 18.03.2009 за реєстраційний номером 8558352, а саме у вигляді арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції №б/н від 10.03.2009 на все майно ОСОБА_3.

Зазначений арешт підлягає скасуванню відповідно до частини пятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (у чинній редакції) не зважаючи на відсутність факту протиправності у діях та рішеннях відповідача в даній справі, позаяк за правилами частини четвертої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а позивач позбавлений права звернутися до суду з цивільним позовом в порядку частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (у чинній редакції), так як не є особою, яка може вважати, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржнику.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині покладання на Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області обов'язку зняти арешт з обєкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановою державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 №б/н від 05.10.2009 (реєстраційний номер обтяження 8558352, зареєстроване 13.03.2009 Рівненською філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України).

При зазначених обставинах, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Правових підстав для застосування положень статті 139 КАС України немає, оскільки ухвалою суду від 07.03.2018 ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( код РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_3,33000) до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ( код ЄДРПОУ 3500146, вул.Замкова, 22-а, м.Рівне, 33028) задовольнити частково.

Зобов'язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зняти арешт з обєкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановою державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_5 №б/н від 05.10.2009 (реєстраційний номер обтяження 8558352, зареєстроване 13.03.2009 Рівненською філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України).

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та скасування постанови від 10.03.2009 в частині накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.