Справа № 826/7314/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7314/16 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року (повний текст виготовлено 12 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив зобов'язати Київську міську раду розглянути клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах міста Києва у порядку і в строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України з наданням мотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначає, що клопотання позивача не підлягає розгляду по суті, оскільки не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством України.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 13 січня 2016 року позивач через свого представника звернувся до Київської міської ради з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 0,1 га по передачі його безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Києва.

До заяви позивачем додано копії паспорта і ідентифікаційного номеру, довідки посвідчення і довідки до акта огляду МСЕК, а також графічні матеріали.

Листом від 01 березня 2016 року за №057028-08/М-997-2198 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача, що його заяву розглянуто Департаментом на виконання доручення заступника міського голови - секретаря Київради Прокопіва В. В. від 05 лютого 2016 року №08/М-997 та зазначив, що площа земельної ділянки на графічних матеріалах, доданих позивачем до клопотання, не відповідає площі ділянки, зазначеній у заяві та вимогам ст. 112 Земельного кодексу України.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Буквальний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що уповноважений орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності за результатом розгляду клопотання у місячний строк приймає одне з рішень: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні із зазначенням мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 01 березня 2016 року за №057028-08/М-997-2198 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача, що його заяву розглянуто Департаментом.

Отже, Київська міська рада не приймала жодного рішення за заявою позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки є протиправною.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Київської міської ради про зобов'язання вчинити дії.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання Київської міської ради розглянути клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Тобто передумовою для зобов'язання відповідача вчинити певні дії є визнання судом протиправною певної бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Положеннями ч. 2 ст.. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суду надано право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Проте, суд першої інстанції зазначеним процесуальним правом не скористався та задовольнив позовні вимоги шляхом зобов'язання Київської міської ради розглянути клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково: необхідно змінити резолютивну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року, додавши у резолютивну частину абзац такого змісту: «Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Києва.», а у решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т АН О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року - задовольнити частково.

Змінити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року, додавши у резолютивну частину абзац такого змісту: «Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Києва.».

У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 21.05.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма