Справа № 608/511/18
Суддя: Квятковська Л. Й.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Справа № 608/511/18

Номер провадження2-а/608/17/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Квятковської Л. Й.

з участю секретаря Маришевої Г.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві він вказав, що 17 березня 2018 року згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 842220, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. При врученні постанови в смт. Дружба Теребовлянського району, поліцейський ОСОБА_2 пояснила, що засобами фото-відеозйомки, що працюють в автоматичному режимі, зафіксовано порушення ним правил користування засобами зв'язку під час руху транспортного засобу. Однак на його вимогу, щодо пред'явлення для перегляду фото-відеозйомки, поліцейський відмовив у цьому, після вручення постанови повідомив, що у випадку незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності, він має право оскаржити вище зазначену постанову до суду. У зв'язку з тим, що він не здійснював дій, що зазначені у постанові (користування засобом зв'язку під час руху транспортного засобу), а також те, що поліцейський відмовилася пред'явити фото-відеозйомку вчиненого адміністративного проступку, вважає, що поліцейський, не маючи належних доказів вчинення адміністративного проступку, безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР №842220 від 17 березня 2018 року, поліцейського роти № 3 УПП в Тернопільській області ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Суду пояснив, що у вказаний постанові час він не користувався засобами звязку, про що відразу пояснив поліцейським, в нього є «блютуз» гарнітура, що не заважає руху, тому з постановою не згідний.

Відповідач поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_2в судове засідання не зявилася.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, поступив відзив на позов, в якому вважають, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Відповідно до оскаржуваної постанови позивач 17 березня 2018 року близько 12 год. 50 хв. в смт. Дружба Теребовлянського району керував транспортним засобом та під час руху користувався засобами зв'язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п. 2.9 (д) ОСОБА_4 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, компакт- диск якого додається, позивач сам підтверджує факт скоєння ним інкримінованого йому правопорушення. До того ж, неодноразово стверджує, що йому телефонувала дружина, чим в котрий раз підтверджує факт адміністративного правопорушення. Крім того, свідок, який був присутній в автомобілі позивача та під час розгляду адміністративної справи, сам неодноразово підтверджував факт розмови по мобільному телефону позивача, стверджуючи при цьому, що останньому телефонувала дружина. Тому, незрозуміло які свідчення щодо відсутності адміністративного правопорушення може надати свідок, про що зазначає позивач в адміністративному позові. Згідно п. 10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 122 ч. 2 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. ОСОБА_2 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, має спеціальне звання, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 122 ч. 2 КУпАП. Крім того, поліцейськими позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статтей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову; справу слухати у відсутності представника Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він 17 березня 2018 року він їхав в автомобілі разом з ОСОБА_1, останній не користувався засобами звязку, коли їх зупинили працівники поліції. На твердження поліцейського він став пояснювати, що деколи виникають життєві обставини, коли необхідно поговорити з дружиною, проте в той час розмова по телефону між ОСОБА_1 та його дружиною не велася.

Вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно постанови про адміністративне правопорушення від 17.03.2018 року серії БР № 842220, складеного поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_2, вбачається, що 17.03.2018 року о 12 годині 51 хвилина в смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та під час руху користувався засобами звязку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР України.

Стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Як встановлено судом, при врученні постанови в смт. Дружба Теребовлянського району, поліцейський ОСОБА_2 пояснила, що засобами фото-відеозйомки, що працюють в автоматичному режимі, зафіксовано порушення ним правил користування засобами зв'язку під час руху транспортного засобу. Однак на вимогу ОСОБА_1, щодо пред'явлення для перегляду фото-відеозйомки, поліцейський відмовив у цьому, після вручення постанови повідомив, що у випадку незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності, він має право оскаржити вище зазначену постанову до суду. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не здійснював дій що зазначені у постанові (користування засобом зв'язку під час руху транспортного засобу), а також те, що поліцейський відмовилася пред'явити фото-відеозйомку вчиненого адміністративного проступку, що поліцейський, не маючи належних доказів вчинення адміністративного проступку, безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В звязку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 842220 від 17 березня 2018 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності серія БР №842220 від 17.03.2018 року, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л. Й. Квятковська