Справа № 760/4040/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 травня 2018 року м. Київ № 760/4040/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Солом"янського районного суду міста Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м.Києва, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України щодо нарахування та виплати державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю у розмірах нижче ніж гарантовані статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров"ю 75% мінімальної пенсії - за період з січня 2011 року і до звернення до суду;

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України по відмові здійснити перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю ОСОБА_1 у розмірах, як це визначено статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в період з січня 2011 року і до звернення до суду;

- зобов"язати Управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату призначеної державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю 75 % мінімальної пенсії за віком, які гарантовані державою за період з січня 2011 року і до звернення до суду відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у подальшому призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду здоров"ю 75 % мінімальної пенсії за віком - відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м.Києва неправомірно не сплачені з вини відповідача суми заборгованості державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю з 2011 року і до моменту звернення до суду без обмежень.

Ухвалою суду від 16.04.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання власного письмового підтвердження про відсутність аналогічних спорів, пояснень щодо підстав звернення до суду в порядку позовного провадження, заяви про поновлення строку звернення до суду, розрахунку суми заборгованості та доказів бездіяльності відповідача.

На виконання ухвали суду позивачем надано пояснення щодо розміру заборгованості по сплаті державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю з 2011 року і до моменту звернення до суду.

Разом з тим, ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху було зобов"язано позивача надати пояснення щодо підстав звернення в порядку позовного провадження, враховуючи, що постановою Солом"янського районного суду міста Києва від 18.04.2011 у справі № 2-а-1718/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва про зобов"язання здійснити перерахунок пенсії позов задоволено, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі передбаченому статтями 50, 54 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов"язано Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 26 лютого 2010 року по 21 березня 2011 року відповідно до вимог статей 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відповідний період, з урахуванням проведених виплат та виплачувати в подальшому.

Проте, позивачем ухвалу суду в цій частині не виконано.

Позивачем також не надано власного письмового підтвердження про відсутність аналогічних спорів.

При цьому, суд повторно звертає увагу позивача, що процесуальні питання, пов"язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені розділом ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною восьмою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Таким чином, вимоги позивача пов"язані з діями Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва по нарахуванню та виплаті пенсії на виконання рішення Солом"янського районного суду міста Києва від 18.04.2011 у справі № 2-а-1718/11 повинні розглядатися Солом"янським районним судом міста Києва в межах справи № 2-а-1718/11.

Щодо строків звернення до суду позивач з посиланням на положення Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21.05.1963, Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" зазначив про незастосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Разом з тим, в ухвалі від 16.04.2018 судом надана оцінка вказаним доводам позивача та вказано про їх необгрунтованість з тих підстав, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про перерахунок пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в порядку Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку".

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з підпунктом k) пункту 1 статті 1 Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21.05.1963, визначено, що "Ядерный ущерб" означает:

i) смерть, любое телесное повреждение или любую потерю имущества, или любой ущерб имуществу, которые возникают или являются результатом радиоактивных свойств или комбинации радиоактивных свойств с токсическими, взрывными или другими опасными свойствами ядерного топлива, или радиоактивных продуктов или отходов на ядерной установке, или ядерного материала, поступающего с ядерной установки, произведенного в ней или направленного на ядерную установку;

ii) любую другую потерю или ущерб, возникающие таким образом или являющиеся результатом этого, если это предусмотрено законом компетентного суда, и в пределах, установленных таким законом; и

iii) если это предусмотрено законодательством отвечающего за установку государства, смерть, любое телесное повреждение или любую потерю имущества, или любой ущерб имуществу, которые возникают или являются результатом другого ионизирующего излучения, испускаемого любым другим источником излучения внутри ядерной установки.

Основоположним у ядерному законодавстві України є Закон України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку".

Згідно з абзацом двадцять третім статті 1 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" ядерна шкода - втрата життя, будь-які ушкодження, завдані здоров'ю людини, або будь-яка втрата майна, або шкода, заподіяна майну, або будь-яка інша втрата чи шкода, що є результатом небезпечних властивостей ядерного матеріалу на ядерній установці або ядерного матеріалу, який надходить з ядерної установки чи надсилається до неї, крім шкоди, заподіяної самій установці або транспортному засобу, яким здійснювалося перевезення (крім розділу XIII, де цей термін вживається у значенні відповідно до частини другої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" відповідальність оператора за ядерну шкоду настає, якщо ця шкода заподіяна ядерним інцидентом на ядерній установці, а також під час перевезення ядерного матеріалу на ядерну установку оператора після прийняття ним від оператора іншої ядерної установки відповідальності за цей матеріал або під час його перевезення з ядерної установки оператора і відповідальність за який не була прийнята іншим оператором згідно з письмовою угодою.

Частиною сьомою, восьмою статті 73 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" встановлено, що до відносин, які виникають у зв'язку із заподіянням шкоди в частині, що не регулюється цим Законом, застосовуються норми цивільного законодавства України.

Відповідальність за шкоду, спричинену Чорнобильською катастрофою, встановлюється законом.

При цьому, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно із статтею 70 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Таким чином, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду позивачем надано заяви від 02.06.2017 та від 15.07.2017 адресовані Голові Пенсійного фонду України щодо невиплати пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м.Києва, згідно з рішенням Солом"янського районного суду міста Києва від 18.04.2011 у справі № 2-а-1718/11.

Доказів розгляду вказаних звернень Пенсійним фондом України або його територіальним органом позивачем не надано.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб'єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач звернувся до Пенсійного фонду України, як центрального органу виконавчої влади, з метою вирішення питання щодо виплати йому пенсії, із заявами від 02.06.2017 та від 15.07.2017, відповідно строк звернення до суду із вимогою щодо стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва неправомірно не сплаченої з вини відповідача суми заборгованості державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю з 2011 року і до моменту звернення до суду без обмежень закінчився 15 січня 2018 року.

Проте, до суду позивач звернувся 09.02.2018.

Згідно з частиною першою, другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись п.1, 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Згідно зі статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева