Справа № 808/2736/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 квітня 2018 року Справа № 808/2736/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Агропроінвест 08

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю НПК Інженер, Приватне акціонерне товариство Укрпромобладнання

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агропроінвест 08 (надалі позивач, або ТОВ Агропроінвест 08) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2017, яким позивачу визначено суму завищення відємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 25 468 грн. 53 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ним були надані всі необхідні документи та пояснення, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту по взаємовідносинами з ТОВ НПК Інженер, ПРАТ «Укрпромобладнання». Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення порушує права та охоронювані законом інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю Агропроінвест 08 у сфері публічно-правових відносин. Позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов (вх. №28482 від 20.10.2017) та у письмовому відзиві на адміністративний позов (вх.3412 від 01.02.2018). В обґрунтування позову зокрема зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято з додержанням вимог діючого законодавства. В задоволені позову просить відмовити в повному обсязі.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області № 1220 від 17.05.2017 та направлення на перевірку № 994, 995, 996 від 17.05.2017 фахівцями відповідача в період з 17.05.2017 по 07.06.2017 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту за лютий, березень 2017 року, законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ на рахунок платника у банку за березень 2017 року (вх. № від 20.04.2017) задеклароване у рядку 20.2.1 у розмірі 10528455 грн.

За результатом проведення перевірки відповідачем складено Акт перевірки №328/08-01-12-01/35834331 від 14.06.2017, яким встановлено порушення:

-завищення позивачем податкового кредиту по контрагенту ТОВ НПК ІНЖЕНЕР на суму 13 619,19 грн. по ПРАТ «Укрпромобладнання» на суму 11849,34 грн., що призвело до завищення відємного значення ПДВ по декларації за березень 2017 року на загальну суму 25468,53 грн.,

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №328/08-01-12-01/35834331 від 14.06.2017 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення рішення № від 23.06.2017.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору, а саме було направлено до ДФС України скаргу № 624 від 10.07.2017 про перегляд податкового повідомлення рішення. Рішенням ДФС України від 23.08.2017 № 18992/6/99-99-11-01-02-25 оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агропроінвест 08 зареєстровано як юридична особа розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації від 19.03.2008 за № 0014456, перебуває на обліку в Вільнянській ОДПІ ГУ ДФС (Вільнянському відділенні), є платником ПДВ, індивідуальний податковий номер 67.

Позивач є виробничим підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво олії та тваринних жирів.

Судом встановлено, що позивач мав фінансово - господарські операції з ТОВ НПК Інженер.

Між позивачем (заявник) та ТОВ НПК Інженер (підрядник) укладено договір підряду № 011/17 від 17.02.2017, про виконання робіт на обєкті «Завод по переробці олійних культур, розташований за адресою: пров. Матросова, 22 в м.Вільнянськ Запорізької області. Поточний ремонт конусів від сепараторні бункера, заміна самопливів «Лінії прийомки, підроботки та зберігання олійних культур інв.№246».

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано: довідку про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2017 року, акт прийомки виконаних робіт за березень 2017 року, виписки банку, податкову накладну №3 від 24.03.2017 з квитанцією №1, оборотно-сальдову відомість по рахунку №631.

Також, встановлено що ТОВ Агропроінвест 08 (покупець) мало фінансово-господарські операції з ПРАТ «Укрпромобладнання» (постачальник) на підставі укладеного договору №12/20 від 05.01.2017 про поставку товару - КВАНТ-ЛМ-Ех система для центровки валів лазерна (у вибухозахищеному виконанні).

На підтвердження придбання вказаного товару позивачем надано: видаткову накладну №225 від 16.03.2017, рахунок на оплату №15 від 11.01.2017, експрес-накладну №6469, прибутковий ордер №192 від 16.03.2017, податкова накладна №59 від 09.03.2017 з квитанцією №1, податкову накладну №60 від 18.01.2017 з квитанцією №1, виписки банку, оборотно-сальдову відомість по рахунку №631.

Як свідчить Акт перевірки, податковий орган прийшов до висновків щодо завищення податкового кредиту у зв'язку з наступним:

-ТВО «НПК «Інженер» (37834752): відповідно до поданої податкової звітності ТОВ НПК «Інженер» за формою 1-ДФ за І кв. 2017 встановлено, що у період з 01.03.2017 по 31.03.2017 р. на підприємстві працювало 4 особи, у зв'язку з чим, надана до перевірки кошторисна документація не відповідає дійсності (відсутність для виконання задекларованих робіт необхідної кількості трудових ресурсів), а виписана на підставі цієї кошторисної документації податкова накладна № 3 від 24.03.2017 р. (зареєстрована в ЄРПН 27.03.2017 р. № НОМЕР_1) на думку податкового органу не може бути включена до складу податкового кредиту ТОВ «Агропроінвест 08»;

- ПрАТ «Укрпромобладнання» (30655877): аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено ланцюг придбання обладнання, яке було передано кінцевому споживачу - ТОВ «Агропроінвест 08». За результатами даного аналізу було встановлено, що всі операції купівлі-продажу відбулися в один день, а вартість товару по ланцюгу постачання поставки не змінювалась, що свідчить, на думку перевіряючих, про відсутність ділової мети та наміру отримання прибутку. Згідно, змісту акту перевірки, зазначені обставини свідчать про документальне оформлення господарської операцій без їх реального здійснення, що виключає право на податковий кредит за отриманими податковими накладними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з абз а) п. 198.1 ст. ст. 198 ПК України До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз1-5 п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Положення.

Документи, які надані позивачем, суд вважає достатніми та такими, що підтверджують факт придбання послуг у контрагентів, використання їх у власній господарській діяльності та настання змін в майновому стані платника податків.

Наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, а оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, що зрештою сформувало відємне значення, є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що усі придбані роботи та товари відповідають напрямку господарської діяльності позивача. Отже, укладання договорів з вищевказаними контрагентами безпосередньо повязано з господарською діяльністю позивача.

Суд зазначає, ТОВ НПК Інженер () зареєстроване як юридична особа. Основним видом діяльності є будівництво житлових і нежитлових будівель. Для здійснення такої господарської діяльності товариство має всі необхідні дозвільні документи, що підтверджується матеріалами справи.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результати їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник.

Договір підряду № 011/17 не встановлює жодних заборон залучати до виконання робіт (як всіх, так і частини) будь-яких інших осіб (у т.ч., але не виключно, субпідрядників).

Крім того, чинне законодавство України не зобовязує субєкта господарювання перевіряти, ким конкретно (штатні працівники контрагента чи якісь інші особи) виконуються роботи, адже для такого субєкта визначальним є саме факт виконання таких робіт, поліпшення основних засобів, необхідність сплатити грошові кошти, отримання належним чином оформлених первинних документів (у т.ч. податкової накладної) тощо.

ПРАТ «Укрпромобладнання» також зареєстроване як юридична особа.

Встановлено, що позивачу належать обєкти нерухомості, про що свідчать надані до матеріалів справи копії свідоцтв про право власності на майно : серія СТА 098693, СТА 098704, СТА 098699, СТА 098608 та засвідчені копії витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На обєктах здійснюється переробка олійних культур, для цієї мети ПРАТ «Укрпромобладнання» поставлено обладнання - система для центрування валів лазерна. Поставка товару підтверджена повністю наданими первинними документами. Також надані до матеріалів справи накладна на переміщення та акт приймання-передачі основних засобів, паспорт на обладнання.

Будь-яких зауважень до первинних документів по взаємовідносинам із вищенаведеними контрагентами у контролюючого органу не було.

Щодо посилань контролюючого органу на аналіз інформаційних баз даних ДФС України та Єдиного реєстру податкових накладних, суд зазначає наступне.

Процес аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобовязань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податку.

В даному випадку до перевірки, рівно як і до суду, надано весь необхідний перелік документів первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між підприємствами та про настання змін в майновому стані позивача, що само по собі спростовує висновки контролюючого органу про фіктивність таких операцій.

Суд також відхиляє покликання контролюючого органу на зібрану податкову інформацію щодо контрагентів позивача виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обовязкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 29 червня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропроінвест 08 (місцезнаходження: 70002, Запорізька область, м. Вільняньск, пер. Матросова, б. 22, ідентифікаційний ) судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова