Справа № 808/788/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 квітня 2018 року о/об 10 год. 34 хв.Справа № 808/788/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (71113, Запорізька область, м.Бердянськ, проїзд Калиновий, буд.25; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Консульська, 23-Л; )

про визнання незаконними дій та зобовязати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Т.) до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Бердянське ОУПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо призупинення виплати довічного грошового утримання, починаючи з 01.08.2017 через відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи; 2) зобовязати відповідача виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання, як громадянину України, зареєстрованому на постійному місці проживання в м.Бердянськ, що відмовився від статусу внутрішньо переміщеної особи.

Позивач у позові зазначив, що він є пенсіонером з травня 2009 року та отримував пенсію (довічне грошове утримання, як суддя у відставці в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Макіївці Донецької області. У зв'язку з початком антитерористичної операції, діяльність пенсійних органів у м.Макіївці тимчасово припинилась. Позивач з листопада 2014 року став на облік та отримав довідку внутрішньо переміщеної особи в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради та Бердянському ОУПФУ в Запорізькій області, в якому позивачу було поновлено виплату пенсії. У зв'язку з постійною реєстрацією місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач відмовився від статусу внутрішньо переміщеної особи, про що йому видано відповідну довідку за №2095 від 12.09.2016. На підставі даної довідки позивач став на облік в Бердянському ОУПФУ в Запорізькій області за місцем його реєстрації та з жовтня 2016 року отримував пенсію (довічне грошове утримання) на загальних підставах. Однак, виплата пенсії припинилась з серпня 2017 року. Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення отримання пенсії, проте отримав лист про необхідність надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що грошове утримання судді у відставці позивачу виплачувалось до серпня 2017 року. В липні 2017 року при проведенні відповідачем перевірки пенсійних справ внутрішньо переміщених осіб було виявлено факт порушення чинного законодавства ОСОБА_2 праці та со ціального захисту населення Бердянської міської ради в частині вирішення питання скасування дії довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Так, зокрема, підставою для скасуван ня довідки, згідно ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала заяву про відмову від довідки. Особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донець кої та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів як вну трішньо переміщених осіб. З заявою про поновлення виплат позивач звернувся 13.09.2017, додавши до заяви нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.09.2017 за №. Згідно протоколу рішення ко місії з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 22.09.2017 за №63 прийнято рішення про поновлення виплати пенсії позивачу. Позивачу поновлено нарахування та виплату грошового утримання з 01.08.2017 та надалі виплачувалась та на цей час виплачується регулярно та без будь-яких затримок, що підтверджується довідкою про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії. Заборгова ності з виплати пенсії (довічного грошового утримання) на цей час немає.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд зясував наступне.

Позивач є пенсіонером та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

З листопада 2014 року позивач перебуває на обліку в Бердянському ОУПФУ в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа на підставі внесення його в реєстр внутрішньо переміщених осіб та довідки від 14.11.2014 за № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно наданих суду довідок вбачається, що позивач був наділений статусом внутрішньо переміщеної особи та отримував щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в Бердянському ОУПФУ в Запорізькій області.

12.09.2016 на підставі особистої заяви позивача ОСОБА_2 праці та соціального захисту на селення Бердянської міської ради видано Довідку за №2095 від 12.09.2016 щодо відмови позивача від статусу внутрішньо переміщеної особи.

Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 його місце проживання з 12.09.2016 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

З 01.08.2017 позивачу була припинена виплата пенсії.

13.09.2017 позивач звернувся до Бердянського ОУПФУ в Запорізькій області з заявою про поновлення виплати пенсії.

Згідно витягу з рішення Комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №63 від 22.09.2017 винесено рішення про поновлення виплати пенсії позивачу з 01.08.2017.

Як свідчать матеріали справи, пенсія за період з 01.08.2017 по 31.12.2017 в сумі 99742,25 грн. нарахована та виплачена позивачу.

Позов підлягає частковому задоволенню враховуючи викладене вище та через наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У ч.1 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_4 і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з ч.2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як зазначено у ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

У ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо) (ч.2 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Враховуючи наведені норми права та матеріали справи, суд вважає, що у звязку з реєстрацією 12.09.2016 позивачем місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та внесенням цих відомостей про місце проживання до паспорта громадянина України, позивачем втрачено ознаки внутрішньо переміщеної особи. Тобто, позивач з 12.09.2016 не є внутрішньо переміщеною особою.

При цьому, норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачають такі поняття: адреса покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи; адреса фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи.

Вказані адреси мають бути зазначені у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Позивач з 12.09.2016 проживає та зареєстрований за однією адресою, що виключає наявність одночасно адреси покинутого місця проживання та адреси фактичного місця проживання.

З позову та дій позивача вбачається, що позивач не хоче вважатися внутрішньо переміщеною особою та що він усвідомлює, що із втратою статусу внутрішньо переміщеної особи він не буде претендувати на гарантії держави стовно внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, на думку суду, дії відповідача щодо припинення виплати позивачу з 01.08.2017 щомісячного довічного грошового утримання через відсутність у позивача довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є протиправними.

Водночас, суд вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобовязання відповідача виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання як громадянину України, зареєстрованому на постійному місці проживання в м.Бердянськ, який відмовився від статусу внутрішньо переміщеної особи, оскільки на день судового засідання (03.04.2018) відповідач не має перед позивачем заборгованості з виплати щомісячного довічного грошового утримання та зареєстроване місце проживання позивача не завжди може бути у м.Бердянськ.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки субєктом владних повноважень у справі було Бердянське ОУПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Консульська, 23-Л; ) в частині призупинення ОСОБА_1 (71113, Запорізька область, м.Бердянськ, проїзд Калиновий, буд.25; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) виплати довічного грошового утримання, починаючи з 01.08.2017 через відсутність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (71113, Запорізька область, м.Бердянськ, проїзд Калиновий, буд.25; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Консульська, 23-Л; ) судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Рішення виготовлено у повному обсязі 03.04.2018.

Суддя О.О. Прасов