Справа № 809/440/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3373/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - Безрукого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року прийняте суддею Матуляк Я.П., в місті Івано-Франківськ о 12 годині 04 хвилині у справі № 809/440/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича про скасування постанови та зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. в якому просить:

- скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди винесену приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким Олегом Васильовичем 20.02.2018 року в рамках виконавчого провадження № 55495192 при примусовому виконанні виконавчого напису № 3640 виданого 02.11.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною;

- зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1 накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким Олегом Васильовичем винесену 20.02.2018 року в рамках виконавчого провадження № 55495192 при примусовому виконанні виконавчого напису № 3640 виданого 02.11.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що погашення 17.01.2018 року заборгованості перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № 69/17К8 від 26.03.2008 року здійснено ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження, розпочатого приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. 09.01.2018 року. Крім того, позивач не був позбавлений можливості добровільного виконання зобов'язання до моменту відкриття виконавчого провадження за відповідним виконавчим документом, хоча був обізнаний про наявність такої заборгованості. Також суд звертає увагу на те, що позбавлення приватного виконавця основної винагороди з одночасним покладенням на нього обов'язкових витрат фактично нівелює принцип матеріального заохочення та права на оплату праці, яке є основоположним у відповідності до положень Конституції України та міжнародних актів.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, стороною позивача подано апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що в позивача не було можливості виконати зобов'язання до моменту відкриття виконавчого провадження через відсутність будь-якої інформації, сам факт наявності заборгованості перед банком не є підставою для стягнення витрат, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, попередня редакція Закону України «Про виконавче провадження» надавала можливість добровільного виконання рішення у строк семи днів.

Звертає увагу на те, що в п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства в справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» передбачено, що «виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк встановлений для його самостійного виконання.

Крім того, Верховний Суд України в справі № 6-785цс15 та № 910/1587/13 прийшов до висновків, що для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Дії приватного виконавця у вигляді (відкриття постанови про відкриття виконавчого провадження, направлення запитів, винесення постанови про арешт майна боржника) не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчим документом.

Відсутні докази вважати, що відповідач отримав на відкритий ним в банку рахунок будь-які кошти з сторони позивача на погашення заборгованості перед банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що 17.01.2018 року ОСОБА_1 погашено заборгованість перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № 69/17К8 від 26.03.2008 року, що підтверджується квитанціями за № 246896 від 17.01.2018 року на суму 5000,00 доларів США еквівалентну 143262,88 грн. та за № 247207 від 17.01.2018 року на суму 32760,00 доларів США еквівалентну 938658,39 грн. (а.с.22).

18.01.2018 року позивач звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. із заявою, в якій просила вчинити відповідні дії для припинення накладеного арешту рухомого та нерухомого майна, скасування винесених постанов в рамках виконавчого провадження з підстав сплати заборгованості.

Листом від 25.01.2018 року за № 01-29/71, позивача повідомлено про скерування до ПАТ «ВіЕс Банк» запиту з метою підтвердження здійсненої ОСОБА_1 платіжної операції, непередбачену законом можливість скасування постанов приватного виконавця, винесених в рамках відкритого виконавчого провадження та необхідність сплати понесених витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця для зняття арешту, накладеного на майно боржника (а.с.41).

20.02.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. закінчено виконавче провадження ВП № 55495192 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується відповідною постановою (а.с.20).

У зв'язку з тим, що вжитими заходами примусового виконання виконавчого провадження № 55495192 виконавчий напис № 3640, виданий 02.11.2017 року приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. виконано в повному обсязі, відповідачем, відповідно до статті 3, частини 3 статті 40, статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 20.02.2018 року ВП № 55495192, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. основну винагороду в сумі 101181,30 грн. (а.с.21).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно статті 42 Закону, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Враховуючи вищенаведені норми, суд вважає зазначити те що, суть виконавчого провадження полягає в примусову виконанні рішень.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.01.2018 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 55495192 приватним виконавцем Безруким О.В. та 09.01.2018 винесена постанова про арешт майна боржника ВП № 55495192 приватним виконавцем Безруким О.В. Також в судовому засіданні відповідачем підтверджено, що крім вищенаведених постанов та здійснення запитів щодо надання інформації про наявне майно у боржника в період з 09.01 по 17.01.2018 (дата погашення стороною позивача заборгованості перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № 69/17К8 від 26.03.2008) жодних інших дій, які б були спрямовані на примусове виконання рішення приватним виконавцем Безруким О.В. не вчинялося. Дані виконавчі дії приватного виконавця на думку суду, не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчим документом про стягнення заборгованості та не є достатньою підставою для стягнення з позивача основної винагороди.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що в резолютивній частині постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 55495192 винесеної приватним виконавцем Безруким О.В (а.с. 40)., а саме в пункті 1 сума стягнення зазначено 1 005 313,02 грн (один мільйон п'ять тисяч триста тринадцять гривень 02 копійки). Згідно копій платіжних доручень квитанції за № 247207 та 246896 від 17.01.2018 (а.с. 22) ОСОБА_1 здійснено два платежі у розмірі 938 658, 39 грн (дев'ятсот тридцять вісім тисяч шістсот п'ятдесят вісім гривень, 39 копійок) та 143 262,88 грн сто сорок три тисячі двісті шістдесят дві гривні, 88 копійок) відповідно на погашення заборгованості за кредитним договором № 69/17К8 від 26.03.2008. Сума сплачених коштів становить 1 081 921,27 грн (один мільйон вісімдесят одну тисячу дев'ятсот двадцять одну гривню, 27 копійок), що значно різниться з сумою зазначеною в постанові про відкриття виконавчого провадження. Відтак, причиновий зв'язок між винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження 09.01.2018 та погашенням заборгованості позивачем перед своїм кредитором відсутній, адже сума стягнення і погашення є різною.

Слід погодитись із доводами сторони позивача, що погашення заборгованості перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № 69/17К8 від 26.03.2008 року проведено в рамках цивільної справи за позовом останнього до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на предмет іпотеки, що підтверджується наявними судовими рішеннями Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Відповідно сплата заборгованості стала наслідком залишення позову без розгляду за клопотанням позивача. Протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 року в справі № 809/440/18 та прийняти нове яким позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55495192 в частині стягнення з боржника основної винагороди винесену приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким Олегом Васильовичем 09.01.2018 року в рамках виконавчого провадження № 55495192 при примусовому виконанні виконавчого напису № 3640 виданого 02.11.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1 накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким Олегом Васильовичем винесену 09.01.2018 року в рамках виконавчого провадження № 55495192 при примусовому виконанні виконавчого напису № 3640 виданого 02.11.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича судовий збір у розмірі 4 291 грн. 52 коп. ( чотири тисячі двісті дев'яносто одну гривню п'ятдесят дві копійки) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 21.05.2018 року.