Справа № 817/1173/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1173/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря Черемісової С.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" жовтня 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Недашківською К.М. в м. Рівне), у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року фізична особа -підприємець ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.07.2017:

-№ , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 23037 грн.;

- № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по військовому збору в розмірі 555,25 грн.;

- № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7941 грн. 20 коп.;

-№ , відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн.;

-№ , відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за платежем "адміністративні штрафи та інші санкції місцевий бюджет" в розмірі 510 грн.;

- № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по військовому збору в розмірі 1823 грн. 51 коп.;

-Рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № від 27.07.2017, відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн.;

-Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.07.2017, відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 2503 грн. 76 коп.; Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56 від 26.07.2017 по єдиному внеску в розмірі 23681 грн. 21 коп.

Позов мотивований тим, що вказані рішення прийняті відповідачем на підставі того, що актом перевірки було встановлено, що у 2016 році виявлено розбіжності у валових витратах у сумі 96500 грн. у зв'язку з неправомірним включенням до складу витрат вартості придбаних юридичних послуг, які не пов'язанні з господарською діяльністю та відсутні у переліку витрат безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від провадження господарською діяльності на загальній системі оподаткування, чим порушено вимоги п.177.2 п.1777.4 ст.177 ПК України. Проте, зазначав, що юридичні послуги були фактично надані ФОП ОСОБА_3., що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а тому з цих підстав просив скасувати рішення відповідача.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.07.2017 № , № , №, № , № , Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.07.2017, Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56 від 26.07.2017.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Присуджено на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_9) суму судового збору у розмірі 320 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області.

З рішенням в частині задоволення позову не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині задоволення позову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник стверджує, що судом не досліджено факт встановлення перевіркою розбіжності у сумі 6310 грн., яка виникла у зв'язку з не включенням до складу валового доходу виручки, яка надійшла на розрахунковий рахунок від реалізації послуг і товарів. Також не досліджено факт встановлення розбіжності у сумі 754 грн., у зв'язку з допущенням позивачем арифметичних помилок при підрахунку виручки від реалізації товарів і послуг за 2015 рік. Зазначає, що судом не надано належних доказів віднесення до складу валових витрат суму витрат на придбання послуг згідно з актами виконаних робіт, отриманих від ФОП ОСОБА_3 в розмірі 96500 грн., оскільки в актах виконаних робіт не зазначено, номенклатури, змісту, кількості та обсягу проведених господарських операцій. Відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів, які б заперечували факт, що його матеріальні та трудові ресурси дозволяють вирішувати питання, що є предметом Договору, власними силами. На думку заявника, судом не досліджено подання податкових розрахунків 1ДФ за І-4 квартал 2014, 2015 років, за І-3 квартал 2016 року в неповному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, що стало підставою для застосування штрафу у сумі 510 грн. Крім того, зазначається в апеляційній скарзі, судом не з'ясовано факт не відображення позивачем в податкових розрахунках за 1-3 квартал 2016 року доходів,які нараховані (виплачені) ОСОБА_5 за оренду магазину. Відповідач вважає, що позивачем неправомірно включено до складу валових витрат витрати на правову допомогу, які не пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. За результатами перевірки складений акт від 12.07.2017 № 465/17-00-13-09-07/НОМЕР_9 (а.с.6-33).

Згідно висновків акту перевірки позивачем допущено наступні порушення вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування":

- п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: відображення перекручених даних в деклараціях привело до заниження оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 6310 грн., за 2015 рік - 754 грн., за 2016 рік - 96500 грн. Відповідно до п.164.1, п.164.3 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - донараховано податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 18429,60 грн. (2014 рік - 946,50 грн., 2015 рік - 113,10 грн., 2016 рік - 17370 грн.);

- пп.14.1.180 п.14.1 ст. 14, пп.163.1.2 п.163.1 ст. 163, пп.164.2.5 п.164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, пп-.168.1.1 п.168.1 ст. 168, пп.170.1.4 п.170.1 ст. 170, п.171.2 ст. 171, пп. «а» п.176.2 ст. 176, п.177.7 ст. 177 Податкового кодексу України: не утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб в розмірі 4698 грн.;

- п. 51.1 ст. 51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України - неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за І-ІV квартали 2014 року, за І-ІV квартали 2015 року, та подання податкових розрахунків за формою 1ДФ за І-ІІІ квартали 2016 року не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками;

-п.2 ч. 1 ст. 7, ч.11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 23681,21 грн.;

-п.4 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - несвоєчане подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік по строку подання 09.02.2015, фактично поданий 23.02.2015;

- пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - донараховано військовий збір в сумі 1742,31 грн.;

-п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України : неведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2015.

За результатами перевірки прийняті наступні рішення відповідача: податкові повідомлення-рішення від 26.07.2017: № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 23037 грн.; №, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по військовому збору в розмірі 555,25 грн.; № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7941 грн. 20 коп.; № , відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн.; № , відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції місцевий бюджет» в розмірі 510 грн.; № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по військовому збору в розмірі 1823 грн. 51 коп.; Рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № від 27.07.2017, відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн.; Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.07.2017, відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 2503 грн. 76 коп.; Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56 від 26.07.2017 по єдиному внеску в розмірі 23681 грн. 21 коп.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі з мотивів щодо правомірності включення до складу валових витрат придбаних юридичних послуг у ФОП ОСОБА_3 у сумі 96500 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що факт надання правових послуг підтверджений первинними документами, а тому позивачем не було допущено порушення норм податкового законодавства при визначенні оподаткованого чистого доходу, а тому податкове повідомлення рішення від 26.07.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції дійшовправильного висновку щодо протиправності рішень про донарахування єдиного внеску та військового збору, оскільки їх розмір залежить від суми оподаткованого доходу.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб, в тому числі, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту163.1.1 пункту163.1 статті 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За правилами пункту 177.4 статті 177 ПК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Отже, до витрат, які враховуються при визначенні чистого оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця, включаються безпосередньо пов'язані з отриманням доходів витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності такої особи.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

В свою чергу, частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Також у п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно матеріалів справи, у періоді, що перевірявся, позивач отримував юридичні послуги відповідно до договору укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (виконавець) Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг та правової допомоги №03/03-16 від 01.03.2016, умовами якого передбачено, що виконавець надає правовий супровід господарської діяльності замовника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Згідно умов договору послуги надаються шляхом розробки типових договорів, що використовуються в основній діяльності підприємства; погодження наказів та вихідної кореспонденції замовника; консультування з правових аспектів, пов'язаних з основною діяльністю замовника; контроль юридичних ризиків при веденні бізнесу; рекомендації, впровадження та налагодження правової роботи та юридичного документообігу; інформування про суттєві зміни законодавства, що стосуються діяльності замовника; ведення рубрики на сайті замовника (а.с.43).

Суми оплати за надання визначених вказаними договорами послуг внесені позивачем до складу валових витрат в розмірі 96500 грн.

На підтвердження виконання Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг та правової допомоги №03/03-16 від 01.03.2016 позивачем надані акти приймання-передачі наданих послуг: від 30.04.2016 на суму 7000 грн., від 30.05.2016 на суму 7000 грн., від 30.06.2016 на суму 7000 грн., від 31.07.2016 на суму 22500 грн., від 31.08.2016 на суму 22500 грн., від 31.10.2016 на суму 10500 грн., від 30.11.2016 на суму 2000 грн., від 30.12.2016 на суму 18000 грн. (а.с.44-51).

Відповідно до вказаних актів позивач приймає послуги по наданню правової допомоги на умовах, передбачених договором.

Згідно доводів фіскального органу, надані позивачем акти надання правових послуг не відображають зміст, обсяг та вартість наданих послуг, в них відсутня ціна кожної окремо наданої послуги, надання якої передбачено договором (щодо надання юридичних послуг), а зазначена лише загальна вартість усіх виконаних робіт разом; акт не розкриває змісту наданих послуг, позаяк не містить деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства.

Разом з тим, в якості доказів виконання договору від 01.03.2016 позивачем надано суду наступні документи: зведений звіт про надання правових послуг, в якому зазначено про надання таких послуг, як правовий аналіз господарських договорів, консультації, розроблення посадових інструкцій, правил внутрішнього трудового розпорядку, оформлення документів на отримання електронного цифрового підпису тощо, документи, які розроблялися і погоджувалися ОСОБА_3, квитанції про оплату послуг (а.с.44-51 зворотній бік, 80-125).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що надані послуги безпосередньо стосувалися господарської діяльності позивача, були фактично здійснені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та підтверджені дослідженими судом первинними бухгалтерськими документами та документами податкового обліку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що складенні на виконання договору від 01.03.2016 №03/03-16 акти приймання-передачі виконаних робіт є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і в сукупності з іншими документами є належними доказами для підтвердження реальності господарських операцій з надання інформаційно-консультаційних послуг та правової допомоги та їх зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції, що зауваження відповідача до змісту актів приймання-передачі не впливають на спірні правовідносини, оскільки відсутня законодавчо визначена форма актів передачі-приймання робіт (надання послуг) та звітів про надання послуг, в тому числі, юридичних, правових, інформаційно-консультаційних і встановлених правил та вимог щодо їх складення і змісту.

Як вбачається з матеріалів справи, в наданих позивачем актах приймання-передачі, і звіті про надання послуг міститься необхідна інформація для встановлення часу складання документу, його назви, суті господарської операції, вартості послуг, та ідентифікації осіб, які підписали вказані документи.

При цьому, відповідачем не наведено доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з надання інформаційно-консультаційних послуг та правової допомоги меті та задачам діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Таким чином, позивачем підтверджено отримання правових послуг первинними документами.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що під час перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_2 до складу валового доходу не було включено частину виручки, яка надійшла на розрахунковий рахунок позивача від реалізації послуг і товарів згідно наданих для перевірки банківських виписок та платіжних доручень, вказаних на сторінках 8,9 акту перевірки, тому відповідач дійшов висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства при визначенні оподаткованого чистого доходу, а тому встановлено розбіжність у сумі 6310 грн.

Також суд першої інстанції не перевірив наведені в акті перевірки факти допущення ФОП ОСОБА_2 арифметичних помилок при підрахунку суми виручки від реалізації товарів і послуг за 2015 рік. Між тим, в ході перевірки встановлено, що сума виторгу від реалізації через РРО становить 380017, 23 грн., тому сума отриманого доходу за результатами перевірки становить 391772, 23 грн., що на 754 грн. менше ніж задекларовано.

Встановлені відповідачем порушення в цій частині позивачем не спростовані.

Тому, надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення - рішення від 26.07.2017 №, суд першої інстанції повинен був врахувати обґрунтування позовних вимог, а саме його неправомірність з підстав віднесення ФОП ОСОБА_2, до складу валових витрат суми витрат на придбання послуг від ФОП ОСОБА_3 у розмірі 96500 грн., надані позивачем докази та інші порушення, які наведені в акті перевірки, що стали підставою для прийняття цього рішення.

Згідно наданого позивачем суду апеляційної інстанції розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій до акту перевірки ФОП ОСОБА_2 від 12.07.2017 р. №465/17-00-13-09-07/НОМЕР_9 позивачем завищено валові витрати в сумі 96500 грн. у зв'язку з неправомірним включенням до складу витрат юридичних послуг, тому позивачу нараховано грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 21712, 50 грн., з них 17370 грн. сума заниження податкового зобов'язання та 4342, 50 грн.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що податкове повідомлення- рішення № є протиправним в частині збільшення податкового зобов'язання в розмірі 17370 грн. та штрафних санкцій в розмірі 4342, 50 грн.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині заниження позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військового збору, то апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці.

В абзаці першому пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (абз.1 ч.2 ст.7 Закону №2464-VI).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

В свою чергу, відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску, який нараховується з суми оподатковуваного доходу, і за не нарахування цього внеску для платника передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків зазначеної суми.

Згідно розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій до акту перевірки ФОП ОСОБА_2 від 12.07.2017р. № 465/17-00-13-09-07/НОМЕР_9, рішенням № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, у зв'язку з завищенням позивачем валових витрат в сумі 96500 грн. (неправомірне включення до складу витрат юридичних послуг) позивачу нараховано штрафні санкції у розмірі у розмірі 2123 грн.

Тому, апеляційний суд вважає, що рішення відповідача № від 26.07.2017 року, є неправомірним у частині нарахування штрафних санкцій на суму 2123 грн.

Щодо прийняття відповідачем рішення форми "Р" від 26.07.2017 року № 002201309 про донарахування позивачу військового збору, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно п.п.1.1-1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій до акту перевірки ФОП ОСОБА_2 від 12.07.2017р. №465/17-00-13-09-07/НОМЕР_9, податковим повідомленням від 26.07.2017 року № у зв'язку з завищенням позивачем валових витрат в сумі 96500 грн. (неправомірне включення до складу витрат юридичних послуг) позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, а саме: 1447,50 грн. податкового зобов'язання та 361, 87 грн. штрафних санкцій .

Отже, враховуючи, що позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат витрати, отримані за придбання юридичних послуг, то податкове повідомлення- рішення № 002201309 від 26.07.2017 року є протиправним саме в цій частині.

Таким чином, враховуючи, що розмір єдиного внеску і військового збору для фізичної особи-підприємця прямо залежить від суми його оподатковуваного доходу, а тверджень відповідача про заниження позивачем оподаткованого чистого доходу у сумі 96500 грн. є безпідставним, то і донарахування позивачу сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військового збору, нарахованих з цього доходу є безпідставними.

Крім того, враховуючи встановлені судом обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що Вимога про сплату боргу від 26.07.2017 року щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску є протиправною у сумі 21230 грн., тобто в сумі донарахування єдиного внеску з суми витрат на оплату юридичних послуг.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позову, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову щодо визнання протиправними та скасування:

-податкового повідомлення-рішення від 26.07.2017 № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем " податок на доходи фізичних осіб" в сумі 21712 грн. 50 коп.;

-податкового повідомлення - рішення № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по військовому збору в розмірі 1809 грн. 38 коп.;

-рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.07.2017, відповідно до якого застосовано штрафні санкції в розмірі 2123 грн.;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56 від 26.07.2017 по єдиному внеску в розмірі 21230 грн.

Щодо податкового повідомлення рішення № від 26.07.2017 року, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по військовому збору в розмірі 555,25 грн., то суд першої інстанції скасовуючи вказане рішення, не звернув уваги на те, що вказане податкове рішення прийнято у зв'язку не утриманням і не перерахуванням до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору у випадку неоподаткування податковим агентом доходів у вигляді орендної плати.

Позивачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів на спростування доводів відповідача в цій частині.

Тобто, податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017 року не пов'язано з витратами позивача у сумі 96500 грн. за придбання юридичних послуг, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для скасування вказаного рішення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017 року, яким визначено грошове зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені, було прийнято підстав з неутриманням і неперерахуванням до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору у зв'язку не оподаткуванням позивачем доходів у вигляді орендної плати, а вказані обставини не оспорюються позивачем.

Також апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № , від 26.07.2017, яким визначено позивачу штрафні санкції у розмірі 510 грн.за неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ за 1-4 кв. 2014 року, за 1-5 кв. 2015 року та подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ за 1-3 кв. 2016 року не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та помилками, оскільки позивач не обгрунтував позовні вимоги в цій частині та не навів жодних доказів на спростування доводів відповідача.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є частково підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню в означеній частині з прийняттям нового судового рішення.

В решті постанова суду першої інстанції не оскаржується та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "30" жовтня 2017 р. скасувати, в частині задоволення позову, ухваливши нове рішення.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26 липня 2017 № у загальній сумі 21712 грн. грошового зобов'язання, з них 17370 грн. податкового зобов'язання, 4342 грн. 50 коп. штрафних санкцій; № у загальній сумі 1809 грн., 37 грн., з них 1447 грн. 50 коп. податкового зобов'язання, 361 грн. 87 коп. штрафних санкцій; Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.07.2017 у сумі 2123 грн.; Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56 від 26.07.2017 у сумі 21230 грн.

У задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень рішень від 26 липня 2017 № , № , № , - відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повне судове рішення складено "17" травня 2018 р.