Справа № 398/568/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Кропивницький Справа № 398/568/18

провадження № 2-іс/811/54/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі головуючого - судді Хилько Л.І., розглянув за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Олександрійського об'єднаного УПФ України Кіровоградської області та зобов'язати зарахувати стаж роботи в комерційному магазині №3 "Будівельник".

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 23.02.2018 р. справу, у порядку ст. 22 КАС України, передано на розгляд Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. у справі відкрито спрощене провадження (а.с.29).

Ухвалою від 17.05.2018 здійснено заміну відповідача правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (а.с.46).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 07.09.2017 року він звернувся із заявою та документами щодо перерахунку його пенсії. На звернення відповідач надав відповідь відповідно до якої позивачу не було врахований період роботи в комерційному магазині №3 "Будівельник" з 01.09.1993 по 29.05.1997, оскільки записи в трудовій книжці оформлені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме запис наказу на зарахування проведено іншим чорнилом.

З таким висновком позивач не погоджується у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що станом на 11.05.2018 р. позивач на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує. Крім того, відповідної заяви про призначення пенсії позивач не подавав, а управління будь-яких рішень, в т.ч. про відмову позивачеві у призначенні пенсії, не приймало (а.с.38-39).

Розглянувши подані докази та письмові пояснення, суд приходить до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.72 КАС України).

Відповідно ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до вимог ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 Кодексу).

Як зазначив позивач, він отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Водночас, доказів на підтвердження цього факту суду не надав, а відповідно до відзиву відповідач зазначив, що станом на 11.05.2018 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує.

З матеріалів справи також встановлено, що 07.09.2017 р. на ім'я начальника Олександрійського об'єднаного УПФ України позивач подав письмову заяву та просив, оскільки є особою передпенсійного віку, завчасно перевірити та надати попередню правову оцінку наданих документам, необхідним для призначення пенсії (а.с.40).

При цьому, доказів подання заяви саме про призначення пенсії позивач суду не надав.

За результатами розгляду поданих документів листом позивача повідомлено про те, що страховий стаж станом на 07.09.2017 р. становить 21 рік 9 місяців 17 днів (стаж порахований по 15.03.2004), в т.ч. пільговий стаж за Списком №1 - 1 рік 1 місяць 25 днів (з урахуванням навчання за спеціальністю), за Списком 2 - 4 роки 25 днів. Також вказано, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію.

Одночасно звернуто увагу, що до загального стажу не враховано період роботи в комерційному магазині №3 "Будівельник" з 01.09.1993 по 29.05.1997, оскільки записи трудової книжки оформлені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, наказ на зарахування зроблений іншим чорнилом. Тому, для зарахування до страхового стужу вищезазначених періодів було рекомендовано позивачу надати відповідні документи або підтвердити стаж в судовому порядку (а.с.12).

Не погоджуючись з вказаним позивач звернувся до суду.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-1V (далі - Закон №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, не менше 25 років.

Частина 1 ст. 44 Закону 1058 вказує, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно абз.1п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок), затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року за №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 р. № 13-1) визначено те, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (абз.4 п.1.7. Порядку).

Згідно пункту 4.1 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

При цьому слід відмітити, що пунктом 4.7. Порядку визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

З матеріалів справи встановлено, що 07.09.2017 р. позивач подав письмову заяву щодо перевірити та надання попередньої правової оцінки наданих документам, необхідним для призначення йому пенсії (а.с.40), на що повідомлено про страховий стаж станом на 07.09.2017 р. (а.с.12).

Доказів подання відповідачу відповідної заяви та відмови у призначені пенсії позивач не надав, а тому не встановлено порушення права позивача на призначення пенсії.

Щодо підтвердження стажу роботи, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Так, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" Міністерством праці України, Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України наказом від 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно п.п.2.4 п.2 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів,і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (підпункт 2.9 п.2 Інструкції).

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 6, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 цього Порядку).

Перевіривши подані документи позивачу було повідомлено, що до його загального стажу не було враховано період роботи в комерційному магазині № 3 "Будівельник" з 01.09.1993 р. по 29.05.1997 р., оскільки записи трудової книжки оформлені з порушенням - наказ на зарахування зроблений іншим чорнилом. Тому, для зарахування до страхового стужу даного періоду позивачу рекомендовано надати відповідні документи або ж підтвердити стаж в судовому порядку (а.с.12).

Згідно довідки Трудового архіву, документи комерційного магазину "Строитель" на зберігання до архіву не надходили у зв'язку з чим неможливо надати довідку про роботу ОСОБА_1 Одночасно повідомлено, що про місце знаходження документів архіву невідомо (а.с.13).

Однак, як вказав позивач у позовній заяві, факт його перебування у трудових відносинах зможуть підтвердити свідки.

Відповідно до вимог ст.ст.315-316 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Позивачем до суду не надано доказів підтвердження факту його роботи в комерційному магазині № 3 "Будівельник" в період з 01.09.1993 р. по 29.05.1997 р., тим самим встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Водночас, вирішення вказаних питань не належить до компетенції адміністративного суду.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявлені позивачем передчасно.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько