Справа № 822/176/18
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/176/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року (суддя Лабань Г.В.) у справі за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2 від 27.12.2017 про накладання штрафу в розмірі 10200 грн..

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду 23 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області виплатити йому недовиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009-2010 роки відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 4407 грн. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015 постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.06.2011 скасовано та прийнято нову постанову, згідно якої визнано дії управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області щодо відмови в перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому ст. 48 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за 2010 рік протиправними. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області виплатити ОСОБА_3 недовиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 3 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплаченої суми.

22.04.2015 Деражнянським районним судом Хмельницької області видано виконавчий лист від 23.06.2011 по справі №2-а-1700/2011.

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.07.2017 постановлено виправити описку у виконавчому листі Деражнянського районного суду Хмельницької області виданого 22.04.2015 на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015, ухваленій за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання протиправними дій управління праці та соціального захисту населення та стягнення невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення, замінивши слова "у розмірі 5 мінімальних заробітних плат" на "у розмірі 3 мінімальних заробітних плат".

04.08.2017 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №54445658.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 06.12.2017 за невиконання рішення суду стягнуто з боржника штраф в сумі 5100 грн.

27.12.2017 постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за невиконання рішення суду стягнуто з боржника штраф в подвійному розмірі в сумі 10200 грн.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю винесення постанови про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 10200 грн., звернувся до суду із даним позовом.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для винесення оскаржуваної постанови, слугували висновки державного виконавця про те, що боржником у наданий для самостійного виконання строк не було виконано рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої виходив з того, що приймаючи оскаржувану постанову, державний виконавець діяв на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства. Суд вважає, що оскаржувана постанова від 27.12.2017 про накладання штрафу в розмірі 10200 грн. ВП №54445658 прийнята відповідачем згідно вимог чинного законодавства України, а тому, підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частина 4 зазначеної вище статті передбачає, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з ч. 2 цієї статті у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин.

В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу невиконання рішення суду, посилається на відсутність належного додаткового фінансового забезпечення та відсутність відповідних рішень та нормативно-правових актів, які стосуються соціальних гарантій, необхідних для даних виплат.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постанови, які набрали законної сили повинні бути виконані в обов'язковому порядку, а відсутність грошових коштів для її виконання не може бути підставою для ухилення від виконання судового рішення, що неодноразово було підтверджено Європейським судом з прав людини.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зазначає, що реалізація особою права, яке повязано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, є безпідставними.

ЄСПЛ у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

ЄСПЛ в пункті 40 рішення «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обовязкового судового рішення на шкоду одній зі сторін. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує, виконання судового рішення, то передбачені ст. 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68). Принцип верховенства права зобовязує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові та практичні умови для втілення їх у життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення від 22.06.2016, п.184).

Аналогічної позиції дотримується і Верховний суд в постанові від 07 лютого 2018 року у справі №К/9901/2605/17.

Також слід врахувати, що в апеляційній скарзі апелянтом зазначено про неможливість виконання постанови державного виконавця в частині виплати ОСОБА_3 допомоги на оздоровлення, оскільки Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації не наділено повноваженнями щодо виплати даної допомоги поза межами відповідного бюджетного року. Тобто, апелянт в апеляційній скарзі чітко зазначив що рішення суду ним не виконано. При цьому, управлінням не вказано, які можливі заходи були вжиті ним для виконання рішення суду, зокрема звернення до відповідних органів з запитами про отримання відповідних коштів чи роз"яснення щодо порядку їх нарахування, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження щодо виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року відкрито 04.08.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України (в редакції Закону, яка діяла на момент оскарження постанови) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України ( в редакції Закону, яка діяла на момент оскарження постанови), судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Таким чином, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року набрала законної сили, а тому є обов'язковою до виконання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки матеріалами справи підтверджується, що при прийнятті постанови про накладення штрафу державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Деражнянської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 травня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5