Справа № 718/695/18
Суддя: Масюк Л. О.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/695/18
Провадження №2-а/718/11/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької областів складі:

головуючої - судді Масюк Л.О.,

секретаря судових засідань Олексюк В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіцмань справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, до лейтенанта поліції Федорюка Івана Михайловича, третя особа Головне Управління національної поліції в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до лейтенанта поліції Федорюка І.М., третя особа Головне управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 28.03.2018 року лейтенантом поліції Федорюком І.М. було винесено постанову серії № ВР № 077150 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, він нібито 28.03.2018 року о 15:10 год. в м. Чернівці по вул. Проспект Незалежності, порушив правила ПДР, використовував засіб мобільного звязку під час руху транспортним засобом, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 ПДР. Позивач зазначив, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так дійсно, 28.03.2018 року о 15:10 годині він рухався в м. Чернівці по вул. Проспект Незалежності, коли його наздогнав автомобіль патрульної поліції, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки лейтенант поліції повідомив, що позивач під час руху тримав засіб мобільного звязку в руці. При цьому інспектор не надавши жодних доказів в підтвердження своєї особистої думки, оформив постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КупАП.

Позивач зазначив, що правопорушення яке йому інкримінується фактично не відбувалось, інспектор виніс постанову взагалі без наявності будь-яких доказів. Крім того інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності . Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не були взяті до уваги його пояснення. Позивач вважає, що своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Вказані обставини і змусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, згідно якої просили розглядати справу за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, однак 07.05.2018 року його представник ОСОБА_5 через канцелярію суду подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку із пропущенням позивачем строку на подання позову до суду. В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 лейтенантом поліції винесено 28.03.2018 року, а позов до суду подано 16.04.2018 року, тобто пропущено 10-денний строк на звернення до суду.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП винесено 28.03.2018 р.

Позовна заява про скасування вищевказаної постанови надійшла до суду 29.03.2018 року, однак заважаючи на порушення вимог ст. 160 КАС України ухвалами судді від 02.04.2018 та 11.04.2018 року була залишена без руху.

На виконання зазначених ухвал, у встановлений законом строк позивачем 16.04.2018 року усунуто недоліки та подано належний адміністративний позов за яким відкрито адміністративне провадження.

Відповідно до ч.3. ст. 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не пропущено строк на звернення до суду.

Відповідач Федорюк І.М. відзиву на позов не подав, жодних пояснень по суті справи суду не направив, та не надав суду відео з нагрудної відеокамери.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення(постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, -протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови)

В судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 077150, складеної 28.03.2018 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у Чернівецькій області лейтенантом Федорюком І.М. відносно водія автомобіля «Volkswagen Polo», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_2, останній, 28.03.2018 року о 15:10 год. в м. Чернівці по вул. Проспект Незалежності, порушив правила ПДР, використував засіб мобільного звязку під час руху транспортним засобом, тримаючи його в руці, чим порушив п. 2.9 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. (а.с. 15).

Даною постановою до ОСОБА_2, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425, 00 грн.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Пунктом 9.8 Правил дорожнього руху передбачено, що водію забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем не надано суду запису з нагрудної камери поліцейського або запису з відео реєстратора.

Таким чином, доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_2 28.03.2018 року п. 2.9 ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.6, 9, 44, 73-78, 90, 241-243, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2, до лейтенанта поліції Федорюка Івана Михайловича, третя особа Головне Управління національної поліції в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28.03.2018 року серії ВР №077150 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення чи дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя Масюк Л.О.