Справа № 333/5153/17(2-а/333/294/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2017 року справа № 333/5153/17(2-а/333/294/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.,

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. У відповідності до ст..13 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» позивачу щорічно до 5 травня повинна надаватися грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни. В червні 2017 року позивач звернувся до УПСЗН з вимогою про перерахунок та доплату щорічної допомоги як інваліду війни 2 групи в добровільному порядку згідно Закону. Однак відповіді не отримав.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії Відповідача щодо недоплати Позивачу одноразової грошової допомоги до 5 травня, передбачено ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, , на користь ОСОБА_1, недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 р. в сумі 6 876 грн.

Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що Відповідач здійснив виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня у відповідності до положень Постанови КМУ від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», що в свою чергу свідчить про відсутність протиправного характеру в його діях.

Також, Позивачем до суду були подані заперечення, в якому він зазначив, що на час видання Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 05.04.2017 року №223 діяла редакція Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у відповідності до якої щорічно до 5 травня інвалідам 3 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, є інвалідом 2 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

У червні 2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення порядку виплати йому разової грошової допомоги.

Однак, відповіді на вказану заяву Позивачем отримано не було, у зв'язку з чим, вважаючи, що виплати до 5 травня виплачені в неповному обсязі, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Відповідача щодо недоплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік підлягають визнанню протиправними, у зв'язку з чим з Відповідача підлягає стягненню недоплачена разова допомога.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату інвалідам війни щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 року № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Про жертви нацистських переслідувань.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від Постанови КМУ від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни III групи - 2700 гривень.

Отже, приписами чинного законодавства встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІ групи у 2017 році здійснюється у розмірі 2700.00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, як інваліду війни ІІ групи було виплачено щорічну допомогу до 5 травня у розмірі 2700.00 грн., тобто у розмірі визначеному чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, що стосується посилань Позивача на дію положень ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які визначають право інвалідів війни 3 групи на отримання разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком станом на час прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 05.04.2017 року №223, як на безпідставність її застосування, то суд апеляційної інстанції наголошує, що вказана постанова була прийнята на підставі пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ), яка визначає, що положення зокрема ст..13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, положення пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України неконституційними визнані не були

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, щодо відсутності факту порушення Відповідачем приписів чинного законодавства при виплаті Позивачу у 2017 році щорічної допомоги до 5 травня у розмірі 2700.00 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2017 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району - задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов