Справа № 808/460/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 травня 2018 року ( 12 год. 12 хв.)Справа № 808/460/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Конишевої О.В.

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Компані» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3-Г)

до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69063, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14)

про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 Компані (далі позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати постанову №005757 від 26.12.2017 про застосування адміністративно господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час рейдової перевірки габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF модель CF 85.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп/причіп-цистерна SPITZER модель S 2400 К реєстраційний номер НОМЕР_2, управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено перевищення норм навантаження. За результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено чеки зважування та розрахунки плати за проїзд. Позивач вважає, що показники отримані в результаті габаритно-вагового контролю є хибними, оскільки транспорт було навантажено сипучим вантажем, який не міг бути розподілений рівномірно під час зважування у русі, на підставі чого просить позов задовольнити.

12.02.2018 ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.03.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 11.04.2018.

Крім того, ухвалою суду від 12.03.2018 витребувано докази від Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті та 11.04.2018 судом отримано витребувані документи.

Ухвалою суду від 11.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.05.2018.

Ухвалою суду від 10.05.2018 відмовлено в заміні відповідача у справі.

11.04.2018 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №11484), відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що порушень під час перевірки не було, перевищення транспортним засобом осьового навантаження на строєну ось підтверджується відповідними документами, а також не надано дозвіл на рух автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Представник позивача в судовому засіданні, 10.05.2018, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні, 10.05.2018, заперечував проти позову, просив в його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 1060 від 02.11.2017 затверджено графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Укртрансбезпеки у період з 06.11.2017 по 12.11.2017.

Відповідно до затвердженого графіку посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області в період часу з 06.11.2017 по 12.11.2017 проводили перевірку, зокрема, на автомобільній дорозі Н-01 «Київ- Знамянка» 241 км+800 м. з використанням пересувного габаритно вагового контролю в Кіровоградській області.

Так, на підставі направлення на перевірку № 005686 від 03.11.2017 було проведено рейдову перевірку на вищевказаній автомобільній дорозі з 06.11.2017 до 07.11.2017.

Суд зазначає, що 06.11.2017 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було проведено рейдову перевірку додержання субєктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Під час перевірки був зупинений та направлений на проходження габаритно вагового контролю транспортний засіб марки DAF модель CF 85.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп/причіп-цистерна SPITZER модель S 2400 К реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі- транспортний засіб), що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, який в 2013 році передав вказаний транспортний засіб та причіп в оренду ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_5» ()», яке 16.05.2017 передало вказане майно в суборенду ТОВ «ОСОБА_3 Компані» ().

За результатами проведеного габаритно - вагового контролю вищевказаного транспортного засобу, відповідно до чеку зважування № 12687 від 06.11.2017, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 06.11.2017 № 0006680 та складено акт № 0009665 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 06.11.2017, відповідно до яких фактична маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустиму та становила 39,100, а фактичні осьові навантаження становили : 1). 6,26 т. (при нормативно допустимій 11 т.), 2). 9,62 т. (при нормативно допустимій 11 т.), 3). 23,22 т. (при нормативно допустимій 22 т.).

Відповідно до розрахунку № 167 плати за проїзд позивачу визначено до сплати 154,4 євро.

На підставі довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 06.11.2017 № 0006680 та складеного акта № 0009665 від 06.11.2017, було складено акт №025949 від 06.11.2017 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - акт № 025949). В даному акті зазначені порушення: надання послуг з перевезення вантажу згідно товарно транспортної накладної (далі - ТТН) № 1165-ПТКЗ від 06.11.2017 з перевищенням вагових обтяжень без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п.25 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті» № 1567 від 08.11.2006 (далі- Постанова № 1567) вказаний акт № 025949 було передано для розгляду до відповідача.

Відповідачем на адресу позивача було направлено копію акта № 025949 із запрошенням на розгляд справи.

26.12.2017 посадовою особою відповідача було винесено постанову про застосування адміністративно господарського штрафу № 005757 відносно позивача в сумі 1700 грн., яку було отримано уповноваженою особою позивача 05.01.2018.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року № 592 правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року за № 30).

Згідно абзацу 2 пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку).

В пункті 24 Порядку встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом встановлено, що транспортний засіб позивача внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух не заборонявся.

06.11.2017 позивачем здійснювалось перевезення вантажу комбікорм: п ЛК 45-65, вагою 23820 кг., загальна вага автопоїзду склала 39,02 т., що підтверджується товарно транспортною накладною № 11651-ПТКЗ від 06.11.2017.

Суд вважає за необхідне зазначити, що, перевозився сипучий вантаж (комбікорм), який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень.

Крім того, слід зазначити, що зважування відбувалося о 18 год. 37 хв. та квитанція за результатами зважування ніким не підписана, що також слід вважати неналежним доказом.

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що відповідачем під час габаритно - вагового контролю не був представлений протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію в ДП «Укрметртестстандарт» на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі. А це є порушення пунктів 12 і 13 Порядку № 879.

Всі зазначені документи були надані відповідачем до матеріалів справи, однак в акті перевірки не міститься будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу тощо, тому достовірно встановити чи спростувати факт, що саме на тих вагах, на які були надані документи відповідачем, проводилося вимірювання.

З огляду на викладене, суд погоджується з правовою позицією позивача та зазначає, що дії відповідача при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, та результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати правомірними, оскільки вони свідчать про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які спростовують встановлені вище факти.

Враховуючи, що інших порушень відповідачем встановлено не було, а показники перевищення навантаження не знайшли свого підтвердження, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого розрахунку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного розрахунку відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Компані» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3-Г, ) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14, ) задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно господарського штрафу № 005757 від 26.12.2017.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Компані» (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3-Г, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, 14, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено 17.05.2018.

Суддя О.В.Конишева