Справа № 732/481/18
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 732/481/18
провадження № 2-а/732/30/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року м. Городня

Городнянський районний суду Чернігівської області у складі головуючого судді Березовського О.Д., секретаря Дударенка О.А., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 та Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 та до Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та після уточнення заявлених позовних вимог просить скасувати як незаконну постанову серії БР № 935834 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністратвиної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивача в уточненому адміністративному позові зазначив, що 24.03.2018 року відносно нього була винесена постанова про накладення адміністратвиного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КпАП України. Згідно вказаної постанови вбачається, що позивач керував автомобілем «ФІАТ», д.р.н. СВ 1614 ВІ, та не предявив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1а Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. Вважає, що винесене інспектором поліції у відношенні нього постанова не підповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, є необґрунтованою і безпідставною, а тому підлягає скасуванню як незаконна ( протиправна ). Звертає увагу, що він зі своєї сторони будь-яких Правил дорожнього руху чи громадського порядку не порушував, оскільки 24.03.2018 року керував автомобілем «ФІАТ», д.р.н. СВ 1614 ВІ, маючи при собі всі необхідні документи, а саме техпаспорт, посвідчення водія та поліс обовязкового страхування. Чому у відношенні його була винесене вищевказана постанова йому не зрозуміло. Він взагалі в ту ніч не знав, що відносно нього була винесена оскаржуванна постанова. Про цю постанову він дізнався лише 02.04.2018 року від свого батька.

Крім того, посилаючись на положення ст. 19 Конституції України, ст. 258 КпАП України вважає, що винесення оскаржуваної постанови у його випадку на місці вчинення правопорушення є неправомірним. Також при розгляді адміністратвиної справи відповідачем були грубо порушені його права, зокрема йому не були розяснені права, не оголошено про розгляд справи у звязку з цим він не мав можливості захищати свої права. Акцентує увагу на тому, що в дійсності справа не розглядалася ( усі перелічені права проігноровані, інспектор не дотримувався порядку розгляду справи ), а чисто механічно заповнювалися графи постанови. Неповне, необєктивне, однобічне та упереджене зясування обставин справи, неправильне застосування інспектором норм матеріального і процесуального права призвело до винесення незаконної постанови, яка підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України як незаконну ( протиправну ).

Ухвалою судді від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та скасувати оскаржувану постанову у справі про адміністративну правопорушення. Підтвердив обставини, які викладені в адміністративному позові, та посилаючись на ці обставини обґрунтовував заявлений позов. Вказав, що він дійсно керував автомобілем і його зупинили працівники поліції, причину зупинки йому не пояснили. Зазначив, що його зупинив перший екіпаж працівників поліції і він предявив необхідні документи та посвідчення водія. Потім підійшли працівники поліції з другого екіпажу і він їм теж предявив посвідчення водія, тримаючи його в своїх руках.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, який представляє інтереси позивача на підставі відповідного договору про надання правової допомоги від 25.04.2018 року та ордеру на надання правової допомоги серії ЧН № 035581 від 11.05.2018 року, підтримав заявлені позивачем позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в уточненому адміністративному позові. Щодо зазначення відповідачем у позовній заяві Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, то до даного відповідача позивач ніяких вимог не висуває і будь-яких претензій не має.

Відповідач інспектор Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 у судовому засіданні предявлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно та є законною. Підтверджує той факт, що зупинку позивача він не здійснював, але коли привіз ОСОБА_1 в лікарню для освідування на стан алкогольного спяніння, то попросив предявити посвідчення водія. ОСОБА_1 відмовився предявити йому посвідчення водія, мотивуючи свою відмову тим, що він не керував автомобілем та перебував у ньому в якості пасажира. Оскаржувану постанову за ч. 1 ст. 126 КпАП України виносив він і ця постанова виносилась не на місці зупинки транспортного засобу. Причина за якої зупинили автомобіль під керуванням позивача йому не відома. При цьому він не зясовував чи предявляв позивач посвідчення водія на місці зупинки та чи були ці документи у нього при собі. Погоджується з тим, що він неправильно вказав пункт Правил дорожнього руху, який порушив позивач, а також не дотримався встановленого в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі порядку винесення оскаржуваної постанови.

Представник відповідача Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 у судовому засіданні предявлений позов не визнав, вважав його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Звернув увагу на те, що Городнянське віділення поліції не є юридичною особою. Щодо ОСОБА_1, то останній під час складання оскаржуваної постанови відмовився давати будь-які пояснення, сказав, що в автомобілі він був в якості пасажира, ніяких заяв та клопотань не заявляв.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та його представника, зясувавши позицію відповідачів по суті заявлених позовних вимог та заслухавши відповідні пояснення, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, в тому числі матеріали фіксації правопорушення, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Стаття 20 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 935834 від 24.03.2018 року встановлено, що інспектор Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенант поліції ОСОБА_3, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, 24.03.2018 року, о 02 годині 52 хвилин, в м. Городня по вул. Сонячна, 2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не предявив посвідчення водія категорії ( В ), чим порушив п.п. 2.1. ( а ) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України, та керуючись положеннями статей 33 та 284 КпАП України, відповідач постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.. У постанові мається відмітка про надіслання позивачу копії постанови рекомендованим листом за вих. № 2070 від 26.03.2018 року ( а.с. 3 ).

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що вони їхали в автомобілі під керуванням ОСОБА_1. Після зупинки їх автомобіля працівниками поліції ОСОБА_1 на їх вимогу предявив необхідні документи, в тому числі і своє посвідчення водія. Він не передавав працівникам поліції в руки посвідчення водія, але дав можливість працівникам поліції ознайомитись з ним, встановити його особу та пересвідчитись у наявності у нього при собі посвідчення водія на право керування автомобілем відповідної категорії.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, який обіймає посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області, показав, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупиняв інспектор поліції Шевченко. Він же зупинив перший автомобіль і ОСОБА_3 тоді знаходився поряд з ним. Інспектор поліції Шевченко сказав, що є підозра в тому, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння. Позивача посадили в службовий автомобіль і ОСОБА_3 повіз його до лікарні на освідування, де ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. Посвідчення водія ОСОБА_1 мав предявити при зупинці, ОСОБА_3 не зупиняв автомобіль під керуванням позивача і в той момент був поряд з ним. Наскільки йому відомо ОСОБА_1 в послідуючому ОСОБА_3 не предявив посвідчення водія.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису на диску ( а.с. 44 ) підтверджено факт того, що ОСОБА_1 після зупинки предявив працівникам поліції своє посвідчення водія. При цьому він не передав посвідчення водія працівнику поліції, але надав останньому можливість з ним ознайомитись. Після чого працівник поліції встановив особу водія і вже звертався до позивача на імя та по батькові.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення : про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 ( далі Інструкція ), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити : найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частина 1 ст. 9 КпАП України передбачає, що адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ч. 1 ст. 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1.а) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( далі Правил дорожнього руху ), на порушення якого позивачем в оскаржуваній постанові посилається інспектор поліції ОСОБА_3, передбачено що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив той факт, що він має посвідчення водія серії СХК № 019974 на право керування траспортними засобами категорії «В» і надав суду відповідну копію вказаного посвідчення водія ( а.с. 34-35 ).

Натомість в оскаржуваній постанові відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України за те, що позивач не предявив для перевірки посвідчення водія категорії ( В ), але неправильно зазначено на порушення ним п.п. 2.1.а) Правил дорожнього руху. Оскільки обовязок водія на вимогу поліцейського предявити для перевірки посвідчення водія, передбачено п. 2.4.а) Правил дорожнього руху, а не п. 2.1.а), як помилково зазначив в оскаржуваній постанові відповідач ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 після зупинки на вимогу поліцейського предявив для перевірки посвідчення водія категорії «В» і даний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні як поясненнями самого позивача, так і показаннями свідків та відеозаписом, зробленим працівниками поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1. Разом з тим, в судовому засіданні судом також встановлено що інспектор поліції ОСОБА_3 не зупиняв позивача, не був присутній в момент предявлення ОСОБА_1 посвідчення водія і не міг знати чи предявляв водій після зупинки посвідчення водія, так як знаходився біля іншого автомобіля. Натомість вимога інспектора поліції ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо предявлення посвідчення водія в медичному закладі та відмова позивача це зробити не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України. Слід звернути увагу і на той факт, що інспектором поліції ОСОБА_3 порушив визначений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначений, що в судовому засіданні підтвердив особисто інспектор поліції ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право :

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку про оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. закриттю у звязку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Враховуючи той факт, що саме інспектор Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3, діючи при цьому як субєкт владних повноважень, притягнув до адміністративної відповідальності позивача, а також з огляду на те, що позивач та його представник ніяких вимог до Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області не заявляють, вказавши, що вимоги ним предявлені безпосередньо до інспектора Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області є необґрунтованими, невмотивованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 126, 222, 247, 251-252, 255, 283-284, 287-289, 321 КпАП України, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. 2, 5-10, 72-78, 122-123, 139, 194, 205, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( місце проживання : вул НезалежностіАДРЕСА_1, м. Городня, Чернігівської області, 15100, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 ( місце знаходження : вул. Шевченка, буд. 24А, м. Городня, Чернігівської області, 15100 ) та Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ( місце знаходження : вул. Шевченка, буд. 24А, м. Городня, Чернігівської області, 15100 ) про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БР № 935834 від 24.03.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. і закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного адміністративного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 21 травня 2018 року.

Суддя О.Д.Березовський