Справа № 806/855/18
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/855/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Житомирської області, третя особа: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання видати довідку,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить визнати протиправними дії Апеляційного суду Житомирської області щодо зазначення у виданій довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 04.01.2018 №3-29/03-23/28/2018 розміру суддівської винагороди з 01 січня 2018 року у сумі 26400,00 грн. (17600,00 грн. - посадовий оклад визначений із застосуванням мінімальної заробітної плати в розмірі 1600,00 грн. + 8800,00 грн. - доплата за вислугу років) та зобов'язати відповідача видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначити, що суддівська винагорода судді Апеляційного суду Житомирської області станом на 01 січня 2018 року складає 61429,50 грн., у тому числі: посадовий оклад, визначений із застосуванням мінімальної заробітної плати в розмірі 3723,00 грн. - 40953,00 грн., доплата за вислугу років (50% посадового окладу) - 20476,50 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 16 серпня 2011 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України в м. Житомирі як суддя у відставці та йому виплачується довічне грошове утримання у розмірі 88 відсотків заробітної плати. Вважає, що його посадовий оклад належить обраховувати з огляду на розмір, визначений ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ від 07.07.2010 та має становити 10 мінімальних заробітних плат з коефіцієнтом 1,1. З урахуванням норм ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", довічне грошове утримання має становити 61429,50 грн. Стверджує, що відповідачем, у порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, нараховано та виплачено суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу для судді апеляційного суду у розмірі 17600,00 грн.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін на 12 березня 2018 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року адміністративну справу №806/855/18 передано до Верховного Суду із поданням про її розгляд Верховним Судом в порядку ст. 290 КАС України, як судом першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2018 відмовлено у відкритті провадження за поданням Житомирського окружного адміністративного суду про розгляд Верховним Судом адміністративної справи №806/855/18 як зразкової та повернуто адміністративну справу до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року вказану справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, на 08 травня 2018 року.

Від відповідача 03 березня 2018 року надійшов відзив на позовну заяву №01-11/22/2018-Вих від 03.03.2018, в якому Апеляційний суд Житомирської області заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.24-25). В обґрунтування якого вказав, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 грн. Враховуючи наведені норми закону, суддям Апеляційного суду Житомирської області, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, розмір суддівської винагороди встановлено, виходячи із розрахункової величини 1600 грн. із застосуванням відповідного коефіцієнта 1.1. Оскільки норми національного законодавства щодо розміру довічного грошового утримання суддів, зокрема, Закон України № 1774-VIII від 06.12.2016 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" неконституційними не визнані, тому Апеляційний суд Житомирської області правомірно видав позивачу вищезгадану довідку, в якій розмір суддівської винагороди встановлений виходячи із розрахункової величини саме 1600,00 грн.

28 лютого 2018 року на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову №2848/07 від 27.02.2018 (а.с.20-21), де вказано що позивач перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 16.08.2011, з питання перерахунку довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням посадових окладів суддям з відповідною заявою позивач до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не звертався.

Позивач в судове засідання 08.05.2018 не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 25 квітня 2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 08.05.2018 не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 27 квітня 2018 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Апеляційного суду Житомирської області, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання 08.05.2018 не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. В своїх поясненнях щодо позову від 27.02.2018 №2848/07 просить розгляд справи №806/855/18 проводити без участі представника управління.

Керуючись приписами ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205, ч.4 ст. 229 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, ОСОБА_1 працював на посаді судді Апеляційного суду Житомирської області.

Постановою Верховної Ради України від 07 липня 2011 року № 3626-VI на підставі заяви про відставку позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Житомирської області, а наказом виконуючого обов'язків голови апеляційного суду Житомирської області від 15 серпня 2011 року №141к відраховано зі штату суду.

У зв'язку з виходом у відставку позивачу з 16 серпня 2011 року призначено і виплачувалось довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати судді.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року, зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в м. Житомирі призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання, починаючи з 16.08.2011 відповідно до вимог ст.138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 і Постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 №865, а саме: у розмірі 88% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

З метою подання до управління Пенсійного фонду України заяви про проведення перерахунку довічного утримання у січні 2018 року, позивач звернувся до Апеляційного суду Житомирської області із заявою про видачу довідки про розмір грошового утримання працюючого у цьому суді судді у зв'язку із зміною з січня 2018 року мінімальної заробітної плати до 3723,00 грн.

У відповідь на звернення позивачу видана довідка про суддівську винагороду від 04.01.2018 № 3-29/03-23/28/2018, у якій розмір посадового окладу судді вказано 17600,00 грн. (а.с.14).

Листом від 05.02.2018 №3-1165/03-23/58/2018 Апеляційний суд Житомирської області повідомив позивачу, що мінімальна заробітна плата, як розрахункова величина застосовується в розмірі 1600,00 грн. з коефіцієнтом 1.1. у відповідності до листа ДСА України від 13.01.2017 № 11-256/17 (а.с.15).

Вважаючи, що такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч.3 ст.139 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Нормами статті 149 Закону №1402-VIII встановлено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст.119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

На підставі ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-19 з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1762,00 грн.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01.01.2018 складає 3723,00 грн.

Нормами ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 22 Розділу 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.23 Розділу 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 рік, № № 41-45, ст.529; 2015 рік, № № 18-20, ст.132, із наступними змінами).

Згідно із ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Водночас, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII) встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 грн.

Дане положення закону не визнано неконституційним.

В ухвалі про відмову і відкритті провадження у зразковій справі від 29.03.2018 у даній справі Верховний Суд прийшов до висновку про недоцільність відкриття провадження у даній справі як зразкової з посиланням на те, що Верховний Суд вже висловлював позицію щодо застосування на практиці зазначеної норми матеріального права (п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII).

Так, у Постанові від 07.02.2018 (справа №825/933/17, провадження №К/9901/112/17) Верховний Суд дійшов правового висновку, що Апеляційний суд Чернігівської області, нараховуючи судді, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, суддівську винагороду, правомірно застосував у якості розрахункової величини цифру 1600,00 грн., як це передбачено п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.6 ст.16 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

З огляду на викладене, посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, визначається відповідно до розміру встановленого ч.3 ст.133 Закону № 2453-VI із застосуванням п.3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призначено на посаду судді до набрання чинності Законом №1402-VIII, кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді він не проходив.

Згідно довідки Апеляційного суду Житомирської області від 04.01.2018 № 3-29/03-23/28/2018 довічне грошове утримання позивачу нараховується з урахуванням посадового окладу у сумі 17600,00 грн. та доплати за вислугу років у розмірі 8 800,00 грн. (а.с.14).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правильно визначено розмір посадового окладу судді апеляційного суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання з 01.01.2018 - 17 600 грн., тобто відповідач діяв на підставі, в межах і в спосіб, що передбачені законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів суду правомірність своїх дій щодо видачі довідки про розмір про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст рішення складено: 18.05.2018