Справа № 820/85/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.

15 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/85/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 820/85/18, ухвалене в м. Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, 61004, повний текст рішення складено 21.02.2018р.

за позовом ОСОБА_1

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області треті особи Публічне акціонерне товариство " УкрСиббанк" , Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2018р. позивач, ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (надалі - відповідач), треті особи, ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк", в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016р., яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями 91767,72 грн. та за штрафними санкціями 23111,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016 р. в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в розмірі 243,60 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 230,90 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

12.04.2018р. позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції не надходило відзиву на апеляційну скаргу подану позивачем.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 2 ст. 313 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки №91 від 04.02.2016р. головним державним ревізором-інспектором проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.03.2016 р. №134/20-34-17-01-07/НОМЕР_1, у висновках якого вказано про порушення ОСОБА_1 п.п. 49.18.4. п. 49.18. ст. 49, п.п. 164.2.17. (Д) п. 64.2. ст. 164, п. 179.1. ст. 179 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим донараховано податок з доходів фізичних осіб за 2013 рік у сумі 91767,72 грн.

На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2016р., яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 114879,65 грн., у тому числі за податковими зобов'язаннями 91767,72 грн. та за штрафними санкціями 23111,93 грн. (а.с.11).

Підставою для таких висновків акту слугувало те, що за даними центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та листа АТ «Дельта Банк» №15.3-10/274 від 12.11.2014 р. фізична особа ОСОБА_1 у 2013 р. отримав дохід, як додаткове благо (ознака доходу 126) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, у розмірі 541159,51 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом невірно визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в розмірі 91767,72 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 23111,93 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, згідно з пп. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - прийняття рішення про анулювання (прощення) позивачеві кредитної заборгованості) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У свою чергу, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Згідно з пп. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до складу місячного (річного) оподатковуваного доходу включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

У відповідності до підпункту «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У відповідності до абз.2 пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України (в редакції, чинній з 07.05.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як свідчать матеріали справи, 24.12.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» (в якості банку) та ОСОБА_1 (в якості позичальника) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.12-14).

Відповідно до п. 1 договору банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, в сумі 60000,0 доларів США, що дорівнює еквіваленту 303000 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

25.09.2013р. ПАТ «Дельта Банк» (в якості кредитора) прийняв від ПАТ «УкрСиббанк» право вимоги за договором №0 від 24.12.2007 р., про що укладено додатковий договір №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 24.12.2007 р.(а.с.15).

Відповідно до п. 2 вказаного додаткового договору, п. 3 цього додаткового договору починає застосовуватися з моменту здійснення позичальником сплати заборгованості за договором в розмірі суми не менше 34000 доларів США на рахунок НОМЕР_2, відкритий в АБТ «Дельта Банк».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії квитанції №65264432 від 25.09.2013 р. позивачем сплачено на користь ПАТ «Дельта Банк» 34000,0 доларів США (а.с.17).

Пунктом 3 додаткового договору передбачено, що сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу за договором на суму в розмірі 67704,18 долари США 18 центів, що за курсом НБУ на дату укладання цього договору складає 541159,51 грн., у відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України.

Згідно з довідкою ПАТ «Дельта Банк» від 13.10.2017р. №05-3376668 відповідно до додаткового договору №2 від 25.09.2013р. банком було анульовано (прощено) частину заборгованості у розмірі 541159,51 грн., яка складалася з суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 447608,32 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 93551,19 грн.(а.с.16).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком, тому база оподаткування повинна бути визначена тільки з суми, прощеної (анульованої банком), яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування процентів у розмірі 447608,32 грн.

У відповідності до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, платник податку - позивач, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку як платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анульовання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Разом з тим, позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, що виник у зв'язку з прощенням (анулюванням) боргу за кредитним договором № 0 від 24.12.2007р., та, відповідно, не сплачено податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст. 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Статтею 8 Закону України "Про державний Бюджет України на 2013 рік" установлено у 2013 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Ставка податку 15 відсотків бази оподаткування застосовується до суми виплачених доходів в розмірі 11470,0 грн. (до 01.12.2013 р.) та 12180,0 грн. (з 01.12.2013 по 31.12.2013 р.) (десятикратний розмір мінімальної заробітної плати), а у разі перевищення - до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків бази оподаткування.

Позивачу анульовано (прощено) банком основну суму боргу за кредитом в розмірі 447608,32 грн., а розрахунок ставки податку бази оподаткування щодо нарахованого доходу повинен здійснюватися наступним чином: 1147 грн. (мінімальна заробітна плата на 2013 рік до 01.12.2013 р.) х 10 (десятикратний розмір мінімальної заробітної плати) = 11470,0 грн.; 1218,0 грн. (мінімальна заробітна плата на 2013 рік з 01.12.2013 по 31.12.2013 р.) х 10 (десятикратний розмір мінімальної заробітної плати) = 12180,0 грн.; 11470,0 грн. х 15 % =1720,50 грн.; 12180,0 грн. х 15 % = 1827,00 грн.; 1720,50 +1827,0 =3547,50 грн.

447608,32 грн. (сума анульованого боргу) - 11470,0 грн. -12180,00 грн. = 423958,32 грн. (сума перевищення десятикратного розміру мінімальної заробітної плати).

423958,32 грн. х 17 % = 72072,91 грн.

1720,50 +1827,0 =3547,50 грн. +72072,91 грн. = 75620,41 грн.

Сума податку щодо нарахованого доходу, яку позивач повинен був задекларувати у податковій декларації, складає 75620,41 грн.

Окрім того, враховуючи, що позивачем не було вчинено дій щодо декларування отриманого доходу, колегія суддів зазначає, що згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскільки суму податку щодо нарахованого доходу, яку позивач повинен був задекларувати у податковій декларації, яка складає 75620,41 грн., то сума грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями складає 18905,10 грн. (75620,41 грн. х 25% = 18905,10 грн.).

Колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016р. в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в розмірі 16147,31 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4206,83 грн. підлягає скасуванню.

Інші доводи та заперечення на висновки колегії суддів не впливають.

Відповідно до ч.2 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю бо частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 по справі № 820/85/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУДФС у Харківській області № від 10.05.2016р. в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем в розмірі 16147,31 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4206,83 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 21.05.2018.