Справа № 755/4893/18
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4893/18
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про перегляд постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а за виключними обставинами,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва суду із заявою про перегляд постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а за виключними обставинами.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, в якому просив визнати незаконними дії та зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва припинити дії щодо щомісячного утримання податку на доходи фізичних осіб починаючи з 01 лютого 2015 року за ставкою 15 % бази оподаткування у розмірі 1827,00 грн., за ставкою 20 % бази оподаткування у розмірі 910,88 грн., а також військового збору в розмірі 1,5% від об'єкту оподаткування в сумі 251,02 грн. з суми пенсії ОСОБА_1; виплатити на користь ОСОБА_1 незаконно утриману суму відрахувань податку на доходи фізичних осіб з 01 лютого 2015 року по 01 жовтня 2015 року за ставкою 15 % бази оподаткування у розмірі 1827,00 грн., за ставкою 20% бази оподаткування у розмірі 910,88 грн., незаконно утриману суму відрахувань військового збору в розмірі 1,5 % від об'єкту оподаткування в сумі 251,02 грн. щомісячно, а всього у розмірі 23 911,20 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, у задоволенні цього позову було відмовлено.

Підставою для відмови Дніпровським районним судом м. Києва у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 були положення абз. 1 п/п 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, згідно з якими до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року положення абз. 1 п/п 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України були визнані такими, що не відповідають Конституції України. При цьому, у мотивувальній частині свого рішення Конституційний Суд України наголосив на тому, що незважаючи на зміну вищеназваними Законами принципу розрахунку бази оподаткування пенсійних виплат (з трьох розмірів мінімальної заробітної плати до десяти розмірів прожиткового мінімуму) факт неконституційності оподаткування пенсій - залишається незмінним.

Позивач в особі свого представника зазначає, що рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27 лютого 2018 року є підставою для скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити дії за виключними обставинами.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав подану заяву та викладені у ній обставини.

Представник відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними правомірними та зобов'язати вчинити певні дії (а.с. 47-50).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного судом від 28.01.2016 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року залишено без змін (а.с. 72-76).

Згідно ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За нормою п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, підставами для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як убачається з матеріалів справи, позивач в своєму позові посилався на те, що прийняттям нового Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII від 28 грудня 2014 року, де були внесені зміни в підпункт 164.2.19, пункту 164.2., ст. 164, 163 Податкового кодексу України встановлено обмеження розміру пенсії, звужено зміст та обсяги існуючих прав і тим самим позбавлено позивача права на отримання в повному розмірі призначеної йому пенсій без оподаткування, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (ст. 8 п. 4). Конституція України не надає Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи № 71-VIII від 28 грудня 2014 року, де були внесені зміни в підпункт 164.2.19, пункту 164.2., ст. 164, 163 Податкового кодексу України вищої юридичної особи стосовно інших законів, а саме Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вважає, що прийнятим вище законом не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018р. №1-6/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. у справі №1-6/2018 вирішено, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Коституційним Судом України цього Рішення.

Отже, положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є неконституційними з 27 лютого 2018 р.

Відтак, до 27.02.2018 р. органи Пенсійного фонду повинні були здійснювати свою діяльність у спірних правовідносинах у відповідності до чинного на час здійснення дій законодавства.

Скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатись виключною обставиною у розумінні статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України лише за умови, якщо в акті, яким скасовано чи змінено попередній, зазначено про надання йому зворотної сили.

Також, суд звертає увагу, що у разі не врахування рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. № 1-6/2018 при нарахуванні пенсії органами Пенсійного фонду після 27.02.2018 р. ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про захист своїх прав.

Відповідно до статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина 1 статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі вищевикладеного відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 248, 295, 361, 368, 369 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року у справі № 755/18431/15-а залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя