Справа № 296/3131/18
Суддя: Галасюк Р. А.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/3131/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Яремчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Житомирі, інспектора роти №3 Управління патрульної поліції у місті Житомирі про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову серії ВР №174951 від 28 березня 2018 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 28 березня 2018 року інспектором роти №1 Управління патрульної поліції у місті Житомирі Осіпчуком Ю.П. винесено постанову серії ВР №174951 про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту зазначеної постанови він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу знаку 5.33 «Пішохідна зона» та здійснив проїзд, чим порушив п.п. 26.3 ПДР. Позивач вважає вказану постанову незаконною, винесену без дотримання вимог чинного законодавства, вимог КУпАП, без фактичного розгляду справи, без з'ясування всіх обставин справи та без дотримання належної процедури. Посилаючись на те, що він правил дорожнього руху не порушував, враховуючи відсутність будь-яких підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06 квітня 2018 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що разом із експедитором ОСОБА_4 28 березня 2018 року близько 14-00 год. на належному йому автомобілі Мерседес НОМЕР_1 здійснював підвіз питної води до магазину «Житомирські ласощі», що по вул. Михайлівській, 15 в м.Житомирі. Експедитор поніс воду до магазину, в цей час інспектор УПП підійшов до позивача та заявив про порушення ним Правил дорожнього руху, на пояснення позивача, що він здійснює обслуговування магазину та привіз питну воду відповідно до накладної, інспектор вказав, що до знаку 5.33 «Пішохідна зона» додано попереджувальну табличку «Обслуговування підприємств з 23-00 до 08-00», однак, не взяв до уваги, що розпорядок роботи магазину «Житомирські ласощі» з 08-30 до 19-00. Позивач вважає, що дана ситуація виникла внаслідок факторів, що від нього не залежали, що не було враховано відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови. Ці пояснення він надавав інспектору, але не зважаючи на це, ним було складено постанову про порушення ПДР. Дана постанова інспектора не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. Інспектор поліції з власних міркувань, не встановивши всіх обставин, прийняв рішення на власний розсуд. Тому дії працівника поліції вважає протиправними, безпідставними, а прийняте рішення незаконним, бездоказовим.

Представник відповідача Яремчук Л.М. у судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що оскаржувану постанову інспектором УПП винесено правомірно, до магазину можна дістатися іншим шляхом, а саме через провулок Скорульського, а при під»їзді з вулиці Лятошинського дійсно розташовані знаки 3.1 «Рух заборонено», 5.33 «Пішохідна зона» та відповідна табличку «Обслуговування підприємств з 23-00 до 08-00», які були проігноровані позивачем. Вважає, що доводи адміністративного позову обгрунтовані виключно посиланнями на формальні підстави для скасування спірної постанови і не підтверджені належними доказами.

Свідок ОСОБА_4, експедитор, надав пояснення, аналогічні поясненням позивача.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою серії ВР №174951 від 28 березня 2018 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту зазначеної постанови він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу знаку 5.33 «Пішохідна зона» та здійснив проїзд, чим порушив п.п. 26.3 ПДР (а.с. 8).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1,6 ст.121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Позивачем заперечується факт порушення ним п. 5.33, оскільки ним здійснювався підвіз питної води до магазину «Житомирські ласощі», що по вул. Михайлівській, 15, в м.Житомирі, що підтверджено показами свідка та копією видаткової накладної №ЖВ-0015154 від 28 березня 2018 року (а..с 7).

У відповідності до п.п. 26.3 Правил дорожнього руху у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід», якими керують водії-інваліди. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог Закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду доказів на доведення законності складеної постанови, а саме доказів того, що до магазину «Житомирські ласощі», що по вул. Михайлівській, 15, в м.Житомирі є інший під'їзд (з провулку Скорульського), яким передбачено в'їзд в пішохідну зону, та під'їзд до об'єкта саме тим провулком можливий без порушення ПДР. Також представником відповідача будь-яким чином не спростовано посилання позивача на те, що обслуговування магазину не можливе в час, встановлений табличкою «Обслуговування підприємств з 23-00 до 08-00», оскільки розпорядок роботи магазину в будні дні з 08-30 по 19-00 (а.с. 3-5), тобто поза встановленими табличкою часовими нормами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

З досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності вбачається, що хоча позивач ОСОБА_1 і допустив вчинення інкримінованого йому правопорушення, однак, вказане правопорушення є малозначним, оскільки пов'язане із обслуговуванням магазину, розташованому у пішохідній зоні, що прямо дозволено п.п. 26.3 Правил дорожнього руху , доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Тобто, у інспектора були всі підстави для застосування статті 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмеження усним зауваженням.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження по справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд дійшов висновку, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову від 28 березня 2018 року серії ВР № 174951 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Р. А. Галасюк