Справа № 825/1757/18
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року Чернігів Справа № 825/1757/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000, код 40378209) до Приватного акціонерного товариство «Комплекс «Любецький» (вул. Любецька, 80, м. Чернігів, 14021, код 05507146) про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - позивач) з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Комплекс «Любецький» (далі - відповідач), в якому просить стягнути на користь Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 27152,20 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та відповідно до приписів статей 12, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами (а.с.2-3).

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» не відшкодував витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2017 по 28.02.2018 включно громадянам, які отримують пенсію відповідно до п. «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв’язку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 27152,20 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа, перебуває на обліку у позивача як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується витягом з Єдиного державного юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.16-18).

Відповідно до довідки Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 02.03.2018 № 5210/11 відповідач перебуває на обліку в управлінні як платник страхових внесків з 30.01.1991 та зареєстрований за номером 0201 (а.с.19).

За період з 01.10.2017 по 28.02.2018 позивачем витрачено 27152,20 грн. на доставку пільгових пенсій, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.20-25), які направлялись відповідачу, ним отримані, однак визначена у них загальна сума ні у встановлений законодавством строк, ні на час розгляду й вирішення справи не сплачена. До того ж і у встановленому законодавцем порядку (адміністративному, судовому) розрахунки не оскаржені.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі – Закон № 1058), яка регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Отже, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, суд виходить з того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, є, зокрема, суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункту 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов’язкове пенсійне страхування».

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788, визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: - пункти «б»-«з», зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Тобто, обов'язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058, в частині пенсій, призначених у порядку статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покладений на підприємства.

Згідно з абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» фактичні витрати пенсійного органу на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підлягають відшкодуванню у розмірі 100 відсотків від об’єкту оподаткування.

Оскільки, відповідач є платником страхових внесків, останній зобов'язаний відшкодовувати Чернігівському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі – Інструкція № 21-1).

Підпунктом 6.1 пункту 6 Інструкції № 21-1 передбачено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148 та призначених відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»:

- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Як визначено пунктом 6.4 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що у позивача підстави для пред'явлення відповідних позовних вимог про стягнення з відповідача щомісячних фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій виникають з наступного дня після 25 числа в разі невиконання відповідачем свого обов'язку по добровільному внесенню до Пенсійного фонду України зазначених в повідомленні місячних сум таких витрат.

Аналогічна правова позиція була висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у справах №826/3678/15 (постанова від 30.01.2018), № 1170/2а-4153/12 (постанова від 06.02.2018).

Таким чином, за період з 01.10.2017 по 28.02.2018 заборгованість відповідача по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 27152,20 грн.

Законодавчий акт, який би звільняв відповідача від обов’язку відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій органам Пенсійного фонду, відсутній.

На час розгляду судом цієї адміністративної справи зазначена заборгованість відповідачем не сплачена, доказів на спростування цієї обставини суду також не надано.

З огляду на встановлене, враховуючи, що сума заборгованості є узгодженою, а доказів погашення відповідачем заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у сумі 27152,20 грн. не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1762,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 03.04.2018 № 722 не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000, код 40378209) до Приватного акціонерного товариство «Комплекс «Любецький» (вул. Любецька, 80, м. Чернігів, 14021, код 05507146) про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій - задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство «Комплекс «Любецький» (вул. Любецька, 80, м. Чернігів, 14021, р/р 1 в ЗАТ «Полікомбанк», МФО 353100, код 05507146) на користь Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14005, р/р 7163 в ОПЕРВ ЧОУ Ощадбанку, МФО 353553, код 40378209) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.10.2017 по 28.02.2018 в розмірі 27152,20 грн. (двадцять сім тисяч сто п’ятдесят дві гривні 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.Є. Ткаченко