Справа № 826/13448/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2018 року № 826/13448/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД Груп»
до треті особи:Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2
прозобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД Груп» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м.Києві, треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:

1. Визнати дії Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві по реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, протиправними.

2. Скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, як таку, що проведена з порушенням вимог законодавства та вчинити всі передбачені законодавством дії, пов'язані із скасуванням реєстрації місця проживання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.09.2016 р. суддею Абловим Є.В. відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 15.11.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реєстрація місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена всупереч вимозі державного виконавця, яка забороняла реєструвати будь-кого у будинку за вказаною адресою. При цьому, реєстрація була неможлива, оскільки будинок знаходився в іпотеці з 2007 року, а також мав аварійний стан, що унеможливлювало проживання в ньому.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач 1 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. До суду надійшли письмові пояснення, в яких відповідач 1 просить розглядати справу без участі його представника та заперечує проти позову, оскільки реєстраційна справа щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 державній адміністрації відсутня у зв'язку із тим, що всі реєстраційні дії здійснювалися Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУГУ МВС України в м.Києві. Позивач жодного разу не звертався до відповідача 1 із запитами про необхідність вирішення зазначеного питання, а, відтак відповідачем 1 не вчинено жодних дій, які б порушували права та інтереси позивача із спірного питання.

Відповідач 2 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. До суду надійшло клопотання, в якому представник відповідача 2 просить суд відмовити в задоволенні позову в частині вимог до Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» повноваження з реєстрації місця проживання громадян передані органу місцевого самоврядування, якою є Голосіївська районна у місті Києві державна адміністрація.

Представник третьої особи 2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити в їх задоволенні, оскільки право позивача як іпотекодержателя наразі є спірним, а тому звернення позивача у даній справі за захистом своїх порушених прав, є передчасними та безпідставними. В той же час, ОСОБА_1 та інші особи, які зареєстровані у спірному будинку разом з ним, зокрема, ОСОБА_2 - його дружина та мати зареєстрованої дитини ОСОБА_3, на даний час, не втратили права власності та права користування житловим приміщенням.

Представник третьої особи 1 та третя особа 3 в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Пояснень по суті заявлених позовних вимог не надали.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27 червня 2007 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» (далі - «Банк») та ОСОБА_1 (далі - «Боржник») було укладено Кредитний договір № 27/10-841І (далі - «Кредитний договір») у відповідності до якого Боржнику було надано кредит у сумі 150 000,00 доларів США.

27 червня 2007 р. між Банком та Боржником, для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, було укладено Іпотечний договір № 027/Д311651, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П., за реєстровим номером № 6077 (далі - «Іпотечний договір»). У відповідності до умов Іпотечного договору Боржник передав Банку в іпотеку:

- земельну ділянку, загальною площею 0,1000 гектара, розташовану в АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд;

- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 29,9 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м.

У зв'язку з невиконанням Боржником умов Кредитного договору, Банк звернувся до суду за захистом своїх прав.

12.09.2011 р. Голосіївський районний суд міста Києва розглянув позовну заяву Банку та ухвалив рішення по справі № 2-1526/11 у відповідності до якого позовні вимоги Банку були задоволені.

На виконання вказаного рішення 27.07.2012 р. Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-1526/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Банк регіонального розвитку» грошових коштів в розмірі 1 713 526,00 грн.

27.08.2012 р. за заявою Банку на підставі виконавчого листа № 2-1526/11 Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження (ВП № 33982425) про стягнення з Боржника на користь Банку 1 713 526,00 грн. заборгованості.

27.08.2012 р. постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського районного управління юстиції було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

29.08.2013 р. між Банком та TOB «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» було укладено Договір № 37 відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-841І від 27.06.2007 року. У відповідності до укладеного договору до вказаної компанії перейшли всі права Банку за Кредитним договором (додатковими угодами та договорами, що забезпечували його виконання).

02.09.2013 р. між Банком та TOB «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором № 027/ДЗ1165І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю. П., за реєстровим номером № 6077.

У відповідності до даного договору до TOB «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» перейшли всі права іпотекодержателя за Іпотечним договором.

16.09.2013 р. між TOB «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та TOB «Юридична компанія «МТД груп» було укладено Договір № 11 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-841І від 27.06.2007 р. У відповідності до укладеного договору TOB «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» купила позивачу права за Кредитним договором.

Також 16.09.2013 р. між TOB «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та позивачем було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором № 027/ДЗ1165І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П., за реєстровим номером № 6077, відповідно до якого до позивача перейшли усі права іпотекодержателя за Іпотечним договором № 027/ДЗ1165І від 16.09.2013 р.

14.10.2013 р. Голосіївський районний суд міста Києва виніс ухвалу про задоволення заяви Банку, змінив у виконавчому проваджені ВП № 33982425 сторону - стягувача з Банку на TOB «Юридична компанія «МТД груп».

13.12.2013 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко Іриною Олександрівною було винесено постанову про зміну сторони виконавчого провадження з Банку на TOB «Юридична компанія «МТД груп».

Як зазначає позивач, відповідно до довідки Комунального підприємства «Голосіївприватсервіс» Голосіївської районної в м. Києві ради № 1628 станом на 15.06.2007 р. в будинку за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано жодної особи.

В той же час, згідно довідки комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 3368 станом на 10.08.2016 р. в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано три особи, а саме: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Позивач, вважаючи, що вчиняючи реєстрацію вищевказаних осіб, відповідач 2 порушив приписи ч. 3 ст. 9, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про іпотеку», звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (далі за текстом - Закон № 1382-IV), який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 2 названого Закону визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

За визначенням абз. 7 ст. 3 Закону № 1382-IV органом реєстрації місця проживання є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Абзацом 5 ст. 3 Закону № 1382-IV та ч. 1 ст. 379 Цивільного кодексу України надано визначення поняттям «місце проживання» та «житла фізичної особи».

Так, місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до абз. 11 ст. 3 Закону № 1382-IV реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 названого Закону (в редакції 2012 року) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Отже, громадянам гарантується вільний вибір місця свого проживання. В той же час, реєстрація місця проживання громадян здійснюється у встановленому чинним законодавством порядку відповідним виконавчим органом, на який покладено обов'язок щодо реєстрації осіб.

Як вбачається з пояснень представника позивача, ОСОБА_1 був знятий з реєстрації з попереднього місця проживання 11.09.2012 р. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості отримати дозвіл банку, як іпотекодержателя, на реєстрацію свого місця проживання, після народження своєї дитини, зареєстрував місце проживання свої та своєї дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону № 1382-IV (в редакції 2015 року) вільний вибір місця проживання обмежується, зокрема, щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 11 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Наказом МВС України від 22.11.2012 р. № 1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі - Порядок № 1077), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1.3 названого Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Пунктом 1.6 Порядку № 1077 визначено, що ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних.

Реєстраційний облік ведеться у межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці відповідного адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС.

У територіальному підрозділі ДМС картотеки складаються з відомостей про реєстрацію у формі картки реєстрації особи (додаток 1) та адресної картки (додаток 2), а в адресно-довідковому підрозділі територіального органу ДМС - талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні (додаток 3) та відомостей про реєстрацію місця проживання особи (додаток 4).

Відповідно до п. 2.3 Порядку № 1077 відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.

При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження).

Відповідно до п.п. 2.10 - 2.13 названого Порядку у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання до територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого було зареєстроване попереднє місце проживання особи, у той же день надсилається письмове повідомлення про зняття особи з реєстрації місця проживання (додаток 12) та талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні. У разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя) талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні до адресно-довідкового підрозділу не надсилається. У відомостях про реєстрацію місця проживання особи робиться відмітка "одночасно знято з реєстрації".

У паспортний документ особи, місце проживання якої реєструється з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання, територіальним підрозділом ДМС спочатку проставляється штамп зняття з реєстрації місця проживання особи (далі - штамп зняття з реєстрації місця проживання), зразок якого наведено в додатку 4 до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року N 320, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за N 1089/21401, а потім штамп реєстрації місця проживання особи.

Якщо після здійснення реєстрації місця проживання особи з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання буде встановлено, що особа не повідомила про реєстрацію місця проживання разом з нею неповнолітніх дітей, обидві дії скасовуються відповідно до розділу VII цього Порядку.

Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив один із батьків дитини або законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини (далі - дані), зразок яких наведено в додатку 27 до цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», який набрав чинності з 04.04.2016 р., повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб покладено на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані йому згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, здійснення повноважень щодо реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб.

Відповідно до Розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 31.03.2016 р. № 178 «Про затвердження структури та чисельності структурних підрозділів Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації» лише з 01.04.2016 р. відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації є структурним підрозділом апарату Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації та наділений повноваженнями щодо реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб в межах Голосіївського району міста Києва.

Отже, повноваження щодо реєстрації проживання/перебування фізичних осіб у Голосіївської районної державної адміністрації у м.Києві виникли з 01.04.2016 р., а до цього належали Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Разом з тим, Голосіївський РВ ГУДМС України в м.Києві листом від 20.12.2017 р. № 2/4462 не надав пояснень з приводу реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 в Голосіївському районі міста Києві, натомість зазначив, що вказані повноваження були передані органу місцевого самоврядування, якою є Голосіївська районна у м.Києві державна адміністрація.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити законність дій відповідача 2 та підстави реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання правомірності здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, суд виходить із наявних в матеріалах справи доказів та норм чинного законодавства.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV (надалі - Закон N 898-IV) визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону N 898-IV іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Таким чином, право користування об'єктом іпотеки може здійснюватися виключно на згодою іпотекодержателя, тобто без наявності письмової згоди останнього, будь-яка особа позбавлена можливості здійснити реєстрацію свого місця проживання на об'єкті, що є предметом іпотеки.

Отже, власники квартири (яка знаходиться в іпотеці) вправі, відповідно до положень наведеного законодавства, реєструвати в останній своїх рідних членів сім'ї (зокрема малолітніх та неповнолітніх дітей за згодою батьків), а також інших осіб при відповідній наявності належного дозволу іпотекодержателя такої квартири, обов'язок щодо чого передбачений ст. 9 Закону України «Про іпотеку».

Як встановлено судом, ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» 16.09.2013 р. на підставі договору № 11 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 27/10-841І від 27.06.2007 р. набуло права вимоги за останнім.

Згідно довідки Комунального підприємства «Голосіївприватсервіс» Голосіївської районної в м.Києві ради № 1628 станом на 15.06.2008 р. в будинку не зареєстровано жодної особи.

В той же час, згідно довідки комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 3368 станом на 10.08.2016 р. в будинку зареєстровано 3 особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Судом встановлено, що реєстрація 24.02.2011 р. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 була здійснена без отримання згоди іпотекодержателів (АБ «Банк Регіонального розвитку»), 15.09.2015 р. ОСОБА_1, ОСОБА_3, та без згоди ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп», та за наявності арешту, накладеного 27.08.2012 р. в рамках виконавчого провадження ВП № 33982425 та арешту, накладеного ухвалою від 27.10.2014 р. Деснянським районним судом м.Києва по справі № 754/16355/14-ц на підставі ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, в тому числі й будинок.

Однак, незважаючи на вищенаведені заборони та відсутність згоди іпотекодержателів Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Голосіївського РУ ГУ МВС України в Києві 24.02.2011 р. було проведено реєстрацію ОСОБА_2, а 15.09.2015 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно вимог ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 23 Закону N 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року N 1255-IV (надалі - Закон N 1255-IV ), обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Згідно ст. 8 Закону N 1255-IV, якщо інше не встановлено законом або правочином, на підставі якого виникло обтяження, боржник, у володінні якого знаходиться предмет обтяження, може використовувати його відповідно до цільового призначення, а також отримувати продукцію, плоди і доходи від предмета обтяження. При користуванні предметом обтяження боржник повинен не припускати погіршення його стану та необґрунтованого зменшення вартості понад норми амортизації (зносу).

Отже, власник нерухомого майна, що знаходиться в обтяженні та є предметом іпотеки, може використовувати його тільки за цільовим призначенням та розпоряджатися останнім тільки за наявності відповідної згоди іпотекодержателя, чого в даному випадку не відбулося, та під час реєстрації осіб у жилому приміщенні, останнє знаходилося під арештом, а іпотекодержатель своєї згоди на вчинення зазначених дій не надавав.

Окрім того, суд враховує, що 04.01.2017 р. представниками позивача було здійснено обстеження предмету іпотеки, в ході якого встановлено, що земельна ділянка перебуває в занедбаному стані, а будинок майже повністю зруйнований, перебуває в аварійному стані та являється непридатним для проживання, що підтверджується фотоматеріалами наявними у справі.

З метою встановлення можливості проживання в даному будинку неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачем було направлено запит до Служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації.

12.01.2017 р. було отримано відповідь та акт обстеження житлово-побутових умов проживання в яких зазначено, що в будинку АДРЕСА_1 ознак проживання людей не виявлено, оскільки приміщення непридатне для проживання. Отже, слід дійти висновку, що реєстрація місця проживання була здійснена відповідачем 2 у місці, де вказані особи фактично не проживають.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року N 2402-III (надалі - Закон N 2402-III), держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Слід зазначити, що реєстрація місця проживання особи в квартирі тісно пов'язана з правом на володіння та користування такою квартирою.

Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла віку десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла віку десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла віку чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Також, згідно ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Таким чином, законом захищені права малолітніх та неповнолітніх дітей щодо реєстрації їх місця проживання за згодою батьків, проте, у даному випадку, відповідачем 2 та третьою особою 2, не доведено того, що приміщення в будинку АДРЕСА_1 є придатним для проживання як батьків так і малолітньої дитини.

В той же час, суд вважає помилковими доводи представника третьої особи 2 про те, що вимога державного виконавця ВДВС Голосіївського районного управління юстиції не прописувати у житловому будинку АДРЕСА_1 будь-яких осіб, в тому числі неповнолітніх дітей не є належним доказом, оскільки в ній зазначено «заборонити вчиняти дії в рамках виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва по справі № 2-1526/11 та незрозуміло в рамках якого саме виконавчого провадження вона виносилась», оскільки з матеріалів справи чітко вбачається, що 27.08.2012 р. на підставі заяви АБ «Банк Регіонального розвитку» на виконання виконавчого листа № 2-1526/11 Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 33982425 про стягнення з боржника на користь банку 1 713 526,00 грн. заборгованості. Саме в рамках даного виконавчого провадження було винесено вимогу з метою належного виконання судового рішення. Докази оскарження вказаної вимоги в матеріалах справи відсутні.

Відповідач 1 зазначає, що в ухвалі Деснянського районного суду м.Києва від 27.10.2014 р. про забезпечення позову зазначено, що арешт нерухомого майна накладено до набрання законної сили рішенням по справі і зазначено, що дана ухвала набрала законної сили 24.02.2015 р., тоді як реєстрацію місця проживання було проведено 15.09.2015 р., тобто після того як арешту вже не було, що свідчить про правомірність реєстрації місцепроживання.

Однак, суд не може погодитися із такими твердженнями відповідача 1, оскільки арешт було знято на підставі ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 28.07.2016 р.

Окрім того, суд не приймає до уваги посилання представника третьої особи 2 на те, що право позивача як іпотекодержателя є спірним з огляду на наявність у провадженні судів цивільних спорів щодо спірних правовідносин, зокрема, іпотечний договір № 027/ДЗ11651 та відповідні договори відступлення прав за вказаним договором від 02.09.2013 р. та 16.09.2013 р., на які посилається позивач у справі як на підставу набуття прав іпотекодержателя, є похідними від кредитного договору № 27/10-8411від 27.06.2007 р. та відповідних договорів відступлення права вимоги за цим кредитним договором № 37 від 29.08.2013 р. та № 11 від 16.09.2013 р., які оспорюються в судах. В разі визнання зазначених основних договорів щодо прав кредитора, забезпечувальні договори іпотеки та відступлення прав за іпотекою набудуть статус нікчемних правочинів в силу закону.

Представник третьої особи 2 зазначає, що Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23.03.2016 р. за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп», Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» у задоволенні позову відмовлено (справа № 754/16355/14-ц).

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 р. рішення Деснянського районного суду м.Києва від 23.03.2016 р. та рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.07.2016 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Наразі, справа знаходиться у провадженні Деснянського районного суду м. Києва і її призначено до розгляду на 20 лютого 2017 року.

09.11.2017 р. Деснянським районним судом м.Києва винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно іпотекодавця за місцезнаходженням якого проведено реєстрацію третіх осіб.

Окрім того, представник третьої особи 2 зазначає, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, чергове засідання призначено на 24.01.2018 р.

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва знаходиться справа № 2- 5225/16 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп», АБ «Банк регіонального розвитку», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором 10-8411 від 27.06.2007 року, а саме: договору № 37, укладеного 29 серпня 2013 року між АБ «Банк Регіонального Розвитку» та ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та договору №11 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дрім Фінанс» та ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп».

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять рішень судів, які б набрали законної сили та спростували право вимоги позивача за кредитним договором 27/10-8411від 27.06.2007 р., відповідно надані третьої особою судові рішення не можуть бути взяті судом до уваги.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що реєстрація ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 за відсутності згоди іпотекодержателей та наявності арешту, є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, та пояснення сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД Груп» (03164, м.Київ, вул. Генерала Наумова, 1, ) задовольнити повністю.

Визнати дії Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві по реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, протиправними.

Скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, як таку, що проведена з порушенням вимог законодавства та вчинити всі передбачені законодавством дії, пов'язані із скасуванням реєстрації місця проживання.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко