Справа № 161/18646/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3448/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Попко Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року (ухвалена головуючим-суддею Івасютою Л.В., час ухвалення судового рішення 12 год 25 хв у м. Луцьку, дата складання повного судового рішення не вказана) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил № 3789/20500/17 від 08.11.2017, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при винесенні оспорюваної постанови, відповідачем не було взято до уваги факт знаходження автомобіля на ремонті, що унеможливлювало його вивезення у строки, встановлені законом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, прийшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем при винесенні оспорюваної постанови не було перевірено належним чином факт перебування автомобіля на ремонті у звязку із поломкою двигуна в період з 06.06.2017 по 26.12.2017, що виключає його відповідальність за перевищення строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем. Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги в якості належних доказів довідку, акт виконання робіт № 464, квитанцію про сплату коштів за ремонт автомобіля, які наявні у матеріалах справи та вказують на наявність обставин непереборної сили. Тому просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.03.2018 та прийняти постанову, якою повністю задовольнити його адміністративний позов.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 05.06.2017 о 02 год 08 хв на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» по смузі руху «червоний коридор» було ввезено легковий автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номер LCH40946, кузов номер WVWZZZ3BZXE449283 (далі автомобіль).

Під час здійснення митних формальностей на підставі відомостей бази даних «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що станом на 17.10.2017 автомобіль ОСОБА_1 вивезено не було та не поміщено в інший митний режим, термін вивезення (транзиту) якого з митної території України закінчився 15.06.2017, відповідно останній перевищив встановлений ст.95 МК України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту більше, ніж на десять діб, у звязку з чим, головним державним інспектором ВМО №1 м/п «Яготин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 17.10.2017 було складено протокол про порушення митних правил №3789/20500/17.

08.11.2017 заступником начальника Волинської митниці ДФС було винесено постанову по справі про порушення митних правил № 3789/20500/17, згідно якої ОСОБА_1П визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, в ході розгляду якої встановлено перевищення ним строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем. При цьому, суд вважав необґрунтованими доводи позивача про існування обставин непереборної сили з огляду на те, що останнім не було надано жодних доказів, а представлена ним довідка не дає можливості встановити факт існування форс-мажорних обставин. Не погоджуючись з доводами позивача про розгляд відповідачем справи без належного зясування всіх обставин по справі, суд першої інстанції вказав, що його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи та вчинено усі дії для повного та обєктивного їх зясування, при цьому позивачем були проігноровані виклики до митного органу, вчинені у належний спосіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 381 цього Кодексу передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

При цьому, згідно глави 55 розділу ХІІ МК України, поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обовязковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобовязання, застосування заходів гарантування тощо).

Пунктом першим частини першої статті 95 цього Кодексу встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту : для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною третьою статті 470 МК України встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу.

Слід зазначити, що факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час не заперечується позивачем, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Згідно ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є, зокрема, аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005, до обставин непереборної сили відносяться : смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоровю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

За змістом п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 657 31.05.2012, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обовязкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обовязковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає, що означений ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі.

В розумінні п. 2 розділу VIII вищевказаного Порядку, технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Пункт 3 розділу VIII вищевказаного Порядку передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням субєктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України № 671/97 від 02.12.1997 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, як єдиним органам із засвідчення Форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Як вірно вказав суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, ФОП ОСОБА_4 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Окрім того, додані до адміністративного позову документи, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Відтак, на думку колегії суддів, довідка 28.11.2017, яка видана ФОП ОСОБА_4 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА від 15.06.2012, не є належним і достатнім доказом існування обставин, що унеможливили виконання вимог, встановлених МК України.

Як визначено частиною четвертою статті 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Стосовно доданих позивачем до поданої ним апеляційної скарги додаткових доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, довідки від 26.12.2017, товарного чеку від 26.12.2017, акта виконаних робіт № 464 від 26.12.2017, виданих ФОП ОСОБА_4, колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки апелянтом не було надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього, а тому ставить під сумнів їх достовірність.

Додатково слід зазначити, що у поданій начальнику митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС заяві позивач вказував на неможливість виконання ним зобовязання про транзит автомобіля у звязку з поломкою двигуна та дав зобовязання після його ремонту здійснити вивезення через митний пост «Доманове» 20.07.2017.

Проте, позивачем не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів про неможливість виконання ним обовязку доставити транспортний засіб, що перебуває під митним контролем після 20.07.2017.

Слід зазначити, що в ході проведення підготовчого судового засідання 20.02.2018 та судового засідання 14.03.2018 представник позивача ОСОБА_5 також не надав таких доказів на підтвердження існування обставин непереборної сили у період з 20.07.2017 (зобовязання виконати обовязок) до 26.12.2017 (виконання робіт по ремонту автомобіля).

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Статтею 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Повідомлення ОСОБА_1 (від 06.06.2017 Волинської митниці ДФС) не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки його зміст не містить відомостей про те, що ремонт автомобіля є наслідком факту аварії або дії обставин непереборної сили. Позивачем не було надано жодних документів від дорожньо-експлуатаційних служб чи поліції, які б підтверджували факт обставин непереборної сили або аварії до вищевказаного повідомлення, відтак така заява не може свідчити про виконання останнім обовязку, передбаченого ст.192 МК України.

З урахуванням наведених вище норм митного законодавства та встановлених судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що сам по собі факт перебування автомобіля на ремонті у період з 06.06.2017 по 26.12.2017, не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті положень статті 192 МК України не перериває встановлений ч.1 ст.95 цього Кодексу строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту, а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною першою статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті, оскільки в ході перевірки підстав апеляційного перегляду не було встановлено порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному зясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року по справі №161/18646/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8