Справа № 520/15960/17
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/166/18
УХВАЛА

21.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовомОСОБА_1 до Державної служби геології та надр України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття адміністративного провадження,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_2 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби геології та надр України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття адміністративного провадження, в якому позивач просить суд: скасувати постанову Державної служби геології та надр України про накладення адміністративного стягнення №0020 від 28 липня 2016 року за порушення вимог законодавства про надра, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 4 ст. 157 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень, та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05.02.2018 року на підставі вищевказаного адміністративного позову ОСОБА_1 відкрито провадження по справі.

12 березня 2018 року до Київського районного суду міста ОСОБА_2 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому Державна служба геології та надр України просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 залишити без задоволення.

15 березня 2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив Державної служби геології та надр України на позовну заяву.

Також суд зазначає, що одночасно з позовною заявою, позивачем надано до суду заяву про поновлення строків звернення до суду з адміністративним позовом, в якій позивач просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновити вказаний строк, посилаючись на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення №0020 від 28 липня 2016 року, складеною Державною службою геології та надр України його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.57 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Позивач зазначив, що вказана постанова йому надіслана не була, також як і виклик на розгляд протоколу про адміністративне правопорушення від 30 червня 2016 року.

Також позивач стверджує, що про притягнення його до адміністративної відповідальності йому стало відомо лише 18 грудня 2017 pоку тобто більш ніж через рік після накладення стягнення, оскільки 15 грудня 2017 року до підприємства, де він працює, надійшла постанова державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - про стягнення з нього грошової суми у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. У понеділок, 18.12.2017 року, він поїхав до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2, де ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та зняв копії з постанови та інших матеріалів виконавчого провадження.

Як стверджує позивач, раніше жодного листа, ані з Державної служби геології та надр України, ані з Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області йому не надходило.

У звязку з чим, як стверджує позивач, він вперше ознайомився з оскаржуваною постановою 18 грудня 2017 року та не мав можливості надати свої заперечення та оскаржити постанову у встановлений законом строк.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що несповіщення його про дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та не надсилання йому постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є поважною причиною пропуску строку на оскарження, так як повністю позбавило його можливості такого оскарження.

У підготовчому судовому засіданні 21.05.2018 року позивач підтримав вказану заяву та просив суд задовольнити.

Представник відповідача Державної служби геології та надр України у підготовче судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом не підлягаючим задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.292 Кодексу України про адміністративне правопорушення, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами в десятиденний строк з дня їх надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

За правилами частини другої статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так з позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення №0020 від 28 липня 2016 року.

Тобто десятиденний строк на оскарження постанови закінчився 08 серпня 2016 року.

З вказаним позовом до суду позивач звернувся 26 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Щодо встановлення поважності пропуску строку на оскарження спірної постанови, суд зазначає наступне.

Судом враховується, що тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зауважити, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Позивач в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом посилається на те, що 15 грудня 2017 року до підприємства, де він працює, надійшла постанова державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - про стягнення з нього грошової суми у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. Надалі, 18.12.2017 року, він поїхав до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2, де ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та зняв копії з вказаної постанови та інших матеріалів виконавчого провадження.

Тобто строк коли позивач ознайомився з вказаною постановою є 18.12.2017 року, а також щодо поважності пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на те, що до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження він не знав про дату розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, за наслідком розгляду якої було винесено оскаржувану постанову, з якої він ознайомився лише 18.12.2017 року.

Судом у підготовчому судовому засіданні, з наданих до суду позивачем документів, встановлено, що дійсно позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №52684007 та оскаржуваною постановою №0020 від 28 липня 2016 року лише 18 грудня 2017 року.

Однак, судом також з наданих представником відповідача документів до відзиву на позовну заяву встановлено, що Державною службою геології та надр України 19.07.2016 року було винесено повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 28 липня 2016 року, копія якого була надіслана на імя ОСОБА_1, за адресою його місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 і Петрова, 23, кв. 62, за вих. №12283/13/14-16 (а.с.72).

Вказана адреса є адресою місця проживання ОСОБА_1, оскільки останнім особисто визначено зазначена адресу, як адресу місця проживання у позовній заяві (а.с.1).

Згідно з наданим до суду поштовим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вбачається, що вказане повідомлення від 19.07.2016 року про сповіщення ОСОБА_1 про дату, час і місце проведення засідання було отримано ОСОБА_1 01.08.2016 року.

В судовому засіданні позивач особисто підтвердив, що разом з ним за вказаною адресою мешкає його дружина, якою було отримано зазначене повідомлення.

У звязку з чим, судом встановлено, що 01.08.2016 року позивач ОСОБА_1 був повідомлений про наявність в Державній службі геології та надр України матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 157 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо посилань позивача про те, що його дружина не сповістила його про отримання зазначеного повідомлення, оскільки він ОСОБА_1 в цей час перебував у відрядженні, суд вважає необґрунтованими, оскільки з наданого позивачем до суду наказу за №35-б від 18.07.2016 року, ОСОБА_1 перебував у відрядженні з 26.07.2016 року по 29.07.2016 року, у звязку з чим посилання позивача в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем зазначений факт про отримання його дружиною повідомлення про сповіщення щодо дати розгляду справи про адміністративне правопорушення від 19.07.2016 року не зазначено ані в позові, ані у заяві про поновлення строку звернення до суду, ані у підготовчому судовому засіданні, оскільки про зазначені обставини суд дізнався з наданих до суду представником відповідача документів.

У звязку з чим, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з відповідним адміністративним позовом без поважних причин.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з відповідним адміністративним позовом без поважних причин, у звязку з чим клопотання позивача ОСОБА_1про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а адміністративний позов у даній справі підлягає залишенню без розгляду, у звязку з пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 122, 123, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби геології та надр України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття адміністративного провадження залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений - 21 травня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.