Справа № 820/2919/18
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 р. № 820/2919/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ломаги А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення від 31.05.2017 р. № НОМЕР_1, винесене Головним Управлінням ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем факти повторного порушення протягом 1095 днів, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб жодним актом перевірки встановлені та зафіксовані не були, і як наслідок, податкове повідомлення - рішення, якими філії були збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом 1095 днів не приймалися, в звязку з чим нараховані штрафні санкції згідно п.127.1 ст.127 ПК України є безпідставними та незаконними.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на доводи наданих суду письмовому відзиві, вважаючи, що оскаржувальне в рамках даної справи податкове повідомлення - рішення є законними та обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п.п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4, ст.77 Податкового Кодексу України проведено планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року.

За результатами вказаної перевірки було складено ОСОБА_1 від 17.05.2017 року №3679/20-40-14-20-08/21231086 яким встановлено порушення п.п. 168.1.2, п.п.168.1.5, п.168.1 ст.168, п.п. «а» п.171.2 ст171 Податкового кодексу України, а саме не своєчасне при виплаті заробітної плати перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 792681,59 грн., у т.ч. за: 2013р. - 232686,56 грн., 2014р. - 104799,38 грн., 2015 р.- 320564,63 грн., 2016 р.- 134634,02 грн., та пп.129.1.3 п.п.129.1 ст.129, пп129.3.1 п.129.3 ст.129, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України - за прострочку встановлених строків сплати податку на доходи фізичних осіб нараховано пені в сумі 22575,94 грн., але враховуючи строк позовної давності (1095 днів), предявлено пені з 01.06.2014 по 30.06.2016 року в сумі 18471,99 грн. (а.с.9-45).

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 31.05.2017 року за № (а.с.46).

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим на їх підставі податкове повідомлення-рішення від 31.05.2017 року за № , позивач за захистом своїх прав та майнових інтересів звернувся із даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Так, положеннями п.п.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Зазначеній нормі кореспондує положення ст. 18 Податкового кодексу України, згідно з якими, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

В ході розгляду справи судом встановлено, підтверджено наявними в ній матеріалами, що винесення відносно позивача оскаржувальних податкових повідомлень - рішень обумовлене висновками податкового органу щодо неперерахування позивачем утриманого податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати оподатковуваного доходу та військового збору.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту 168.1.2 статті 168.1 статті 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених положень ПК України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно з пп. 54.3.5 п.54.3 ст.54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового Кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Таким чином, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як на підставі перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПК України.

Отже, повторне порушення платником податків вимог податкового законодавства в частині оподаткування доходів матиме місце у разі вчинення таким платником протиправних дій у попередніх звітних (оподатковуваних) періодах протягом 1095 днів, що передують звітному (податковому) періоду, який підлягає перевірці, має стосуватись тих самих правовідносин, але виявлене за результатами наступної перевірки платника податків, адже, з огляду на системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України повторність порушення не може бути встановлена в межах однієї перевірки платника податків.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 31.05.2017 року № НОМЕР_1 Відповідачем згідно п. 127.1 ст.127 ПК України за несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб застосовані штрафні санкції на загальну суму 352 627, 91, тоді як згідно податкового повідомлення - рішення від 31.05.2017 р., сума штрафних санкцій становить 146 486,92 грн.

Разом з тим, надаючи правову оцінку розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення-рішення, згідно ст. 127 ПК України, суд зазначає, що застосування штрафу більшого розміру (25%, 50%, 75%) можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, відповідно, в податковому повідомленні-рішенні.

В зв'язку з тим, що з боку Відповідача, факти повторного протягом 1095 днів, не утримання та не перерахування до бюджету податку за платежем податок на доходи фізичних осіб актом перевірки встановлені та зафіксовані не були, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими Філії були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі, протягом 1095 днів, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення - рішення також не приймалися, то застосування одночасно до Філії Позивача штрафів більшого розміру 25%, 50%, 75% є безпідставним.

Так, згідно розрахунку штрафних санкцій за червень 2014 р. Відповідачем застосована штрафна санкція, вперше у розмірі 25 %, що становить 35,78грн. (від суми несвоєчасно сплаченого податку 143,11 грн.); вдруге 50 % - 50,00 грн. (від суми несвоєчасно сплаченого податку 100,00 грн.); та втретє 75 % - на загальну суму 352 542,13грн., за період червень 2014 - травень 2016 р.

За таких обставин, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що штрафні санкції у розмірі 50%, 75% на загальну суму - 352 592,13 грн. є безпідставними та незаконними.

Між тим, відповідно до п. 126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення ст.126 ПК України щодо застосування штрафної санкції поширюються на випадки, коли має місце несвоєчасність сплати платником узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, розмір штрафної санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Таким чином, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.

Відповідно до матеріалів ОСОБА_1 перевірки від 17.05.2017 р. № 3679/20-40-14-20-08/21231086 Відповідачем зафіксовані випадки несвоєчасного при виплаті заробітної плати перерахування податку на доходи фізичних осіб, тобто дії Філії, що полягають у несвоєчасній сплаті податку на доходи фізичних осіб (узгодженого податкового зобов'язання) не відповідають складу правопорушення встановленого ст. 127 Податкового кодексу України. При цьому, порушення платником податків норм ст. 127 ПК України в ОСОБА_1 перевірки податковим органом не висвітлені. Навпаки, в ОСОБА_1 перевірки, Відповідачем зазначається, що результати утримання податку на доходи фізичних осіб у відомостях з нарахування заробітної плати підраховано вірно. В результаті перевірки розбіжностей в сумі нарахованого податку за перевіряємий період не встановлено. Податкові розрахунки про суми виплачених доходів і утриманих з них податків з фізичних осіб за формою № 1-ДФ надавались підприємством до контролюючого органу своєчасно та в повному обсязі (стор.27, 31, 32 ОСОБА_1 перевірки). А відтак нараховані штрафні санкції згідно ст.127 ПК України є незаконними.

Крім того, згідно пункту 3 Розділу 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за №124/28254,- податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Проте, в оскаржувальному податковому повідомленні - рішенні № від 31.05.2017 року загальну суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та пені Відповідачем в графі "загальна сума словами" визначено, як "сто сорок шість тисяч чотириста вісімдесят шість грн. 92 коп.». Однак, в таблиці детального розшифрування загальної суми з визначенням її складових зазначено більшу суму : 146 486,92 грн. - сума грошового зобов'язання за штрафними санкціями та 18 702,09 грн. - сума пені. Разом 165 189,01 грн. (146 486,92 грн. + 18 702,09 грн. = 165 189,01грн.).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Акціонерної компанії Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 31.05.2017 р. № НОМЕР_1.

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, буд.2, ) судові витрати в загальному розмірі 2477 (дві тисячі чотириста сімдесят сім ) грн. 84 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м.Харків, вул.Пушкінська, 46, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2018 року.

Суддя О.М. Тітов