Справа № 806/3734/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3734/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "29" січня 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Шуляк Л.А. в м.Житомирі, повний текст судового рішення складено 05.02.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо нарахування та виплати йому трьох процентів річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити 3% річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Позов мотивований тим, що Державна казначейська служба України в порушення вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виплатила йому із затримкою грошові кошти, які стягнуті на його користь рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №2-а-11619/2010 без компенсації у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої у встановлений строк суми.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов. В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує на те, що суд першої інстанції неправильно застосував вимоги Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Зазначає, що на день розгляду справи відповідачем не виконано обов'язку щодо перерахування коштів стягувачеві згідно виконавчого листа.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю- доповідача дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2010 року у справі №2-а-11619/2010 зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно діючого законодавства, відповідно до вимог ст.ст.49-50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.05.2009 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень Житомирської області у подальшому виплачувати основну та додаткову пенсію відповідно до вимог Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

11.04.2011 року ОСОБА_2 видано виконавчий лист №2-а-11619/2010, з яким він звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області (а.с.9).

12 лютого 2013 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області Літвінчик С.В. виконавчий лист повернуто ОСОБА_2, як частково виконаний, для подальшого виконання в частині виплати нарахованої за виконавчим документом суми, відповідним органом Державної казначейської служби України (а.с.11).

Згідно повідомлення Головного управління юстиції у Житомирській області №21/2.1-46 від 16.10.2014 року, виконавчий лист від 11.04.2011 №2-а-11619/2010 прийнято до обліку та включено до Першої черги Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою за №45090658 (а.с.12).

Довідкою АТ "УкрСиббанк" №85-5-3/132 від 20.10.2017 року та випискою за картковим рахунком клієнта за період з 08.08.2017 по 08.08.2017 підтверджується, що Державною казначейською службою України перераховано клієнту ОСОБА_2 суму 37903,19 грн. (а.с.13-15).

15.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Державної казначейської служби України із заявою, в якій просив відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" нарахувати та виплатити компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, починаючи 15.01.2015 р. по час виплати коштів та відшкодувати 3000 грн. моральної шкоди.

Державна казначейська служба України листом від 19.12.2017 №5-13/7827-21314 повідомила ОСОБА_2, що рішення суду по справі №2-а-11619/2010 має зобов'язальний характер, тому компенсація у зазначених категоріях справ не нараховується (а.с.16-17).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті компенсації, передбаченої ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Вказаним законом держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Водночас, діючим законодавством визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Пунктом 3 Перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

06.02.2013 року набрав чинності у новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року (далі по тексту - Порядок № 845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

З аналізу наведених норм вбачається, що виконання рішень суду саме про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, покладено на Державну казначейську службу України, як центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, із визначенням тримісячного строку виконання вказаних рішень.

Отже, виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних передбачена лише у разі не перерахування коштів протягом трьох місяців за рішенням суду про стягнення коштів, а не за невиконання рішень зобов'язального характеру.

Згідно матеріалів справи, виконавчий лист №2-а-11619/2010 містить вимоги зобов'язального характеру та надійшов до органу Державної казначейської служби України надійшов зобов'язального характеру відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (далі - Порядок № 440).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Як встановлено судом, у справі №2-а-11619/2010, державний виконавець не звертався із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2010 по справі № 2-а-11619/2010 містить вимоги зобов'язального характеру.

Згідно матеріалів справи, виконавчий документ, виданий у даній справі надійшов до відповідача після часткового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби відповідно до Порядку № 440, тому відповідач здійснив погашення заборгованості за рішенням суду зобов'язального характеру.

Таким чином, спірні правовідносини не регулюються ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", атому відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Всебічно та неупереджено перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "29" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повне судове рішення складено "18" травня 2018 р.