Справа № 336/5735/17(2-а/336/511/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2018 року справа № 336/5735/17(2-а/336/511/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2017 р. (головуючий суддя Зарютін П.В.,)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В позові позивач посилається на незаконність відмови та наявність права на призначення пенсії, просить суд зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком з 27.01.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в України, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та провести відповідні виплати, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2017 р. відмовлено в задоволенні позову.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивач на теперішній час отримує пенсію за віком, але на пільгових умовах, за списком 2.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представником позивача (ОСОБА_2) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що з березня 2003 року позивач отримає пенсію по Списку №2 відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», однак 19 березня 2007 року їй виповнилося 55 років, тому вона отримала право на призначення пенсії за віком на загальних підставах, отже, їй може бути призначена пенсія за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 оскільки пенсію позивач отримає на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Представником відповідача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що позивачу вже призначена пенсія за віком з 2003 року - пенсія за віком на пільгових умовах за Списком 2. Ця пенсія неодноразово перераховувалася за нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що посилання на практику ВСУ є в даному випадку недоречним, оскільки рішення, на які посилається позивач вказують на переведення з пенсії за вислугою років.

Матеріали справи містять заяву позивача, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, також вказує на правову позицію ВАСУ в 2017 році (зазначено номери справ).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 19.03.2003 року позивач отримує пенсію за Списком № 2. В січні 2017 року позивачем подана до УПФУ заява про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом УПФУ від 06.02.2017 року повідомлено позивача, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки вона вже отримує пенсію за віком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону України " Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії, б) соціальні пенсії.

Трудові пенсії:

- за віком;

- по інвалідності;

- в разі втрати годувальника;

- за вислугу років.

Отже, нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право на пенсію за віком. При цьому, лише Законом України "Про пенсійне забезпечення" передбачено такий вид пенсії як пенсія за вислугу років.

Позивачу за Законом України "Про пенсійне забезпечення" вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах (Список 2). При цьому, з моменту набрання законної сили Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивачу здійснювалися перерахунки пенсії відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором (ст. 10 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 6 Законом України "Про пенсійне забезпечення").

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV .

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач скористався правом на призначення пенсії на пільгових умовах як особа, що набула стажу на роботі з особливо шкідливими умовами праці за Списком № 2 і досягла встановленого п. а ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач з 19 березня 2003 року вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком; отже підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, - відсутні.

Виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що рішення ВАСУ, на які посилається позивач, не є нормами права, тому не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно правової позиції ВСУ, що викладена в Постанові ВСУ від 29.11.2016 року (справа №133/476/15-а), вирішено спір на користь фізичної особи, яка отримувала пенсію за вислугу років; однак, щодо даної справи таку правову позицію застосувати неможливо, оскільки спір, що розглянутий ВСУ не є тотожним з даною справою (в даній справі пенсія позивачу була призначена за віком).

Вищевикладене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 листопада 2017 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду згідно ч.2 ст. 325 КАС України набирає законної сили з моменту підписання суддями (27.04.2018) та відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню не підлягає, оскільки в силу п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС дана справа є справою незначної складності.

В силу п. 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки, встановлені ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 27.04.2018р.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.А. Уханенко