Справа № 804/1148/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2018 року Справа № 804/1148/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
12 лютого 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про:
- визнання протиправною бездіяльності Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, яка полягає у відмові у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника;
- зобов'язати видати пенсію у зв'зку з втратою годувальника з 28 травня 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 06.11.1973 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, з яким разом проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.08.2014 р. перемістилися з тимчасово окупованої території до м.Дніпропетровська, що підтверджено довідками від 26.11.2014 р. № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитериростичної операції, у звязку з чим виплачувалась пенсія за адресою проживання. 27.05.2016 р. помер чоловік позивача - ОСОБА_3. Після втрати годувальника 30.09.2016 р. позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення утримання у звязку з втратою годувальника, проте на засіданні комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсії 03.10.2016 р. було відмовлено у призначення через неможливість надати документи, які підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника. Також, аналогічна відмова була отримана позивачем за зверненнями 20.10.2016 р. та 04.12.2017 р., до якого додано акт про спільне проживання з чоловіком до дня його смерті. Вважає таку відмову протиправною, оскільки наявний факт перебування позивача на утриманні померлого чоловіка.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 12.03.2018 року, та надано відповідачу строк на надання відзиву на позову заяву - протягом пятнадцяти днів з моменту отримання (вручення) копії цієї ухвали.
Вказана ухвала отримана відповідачем 28.02.2018 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідачем 14.03.2018 року подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що з 01.08.2014 р. позивачу виплачується пенсія за адресою проживання, яка була призначена в довідці про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи від 26.11.2014 р. № НОМЕР_1; у лютому 2017 року позивачем надано довідку про проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Чоловік позивача ОСОБА_3 на день смерті 27.05.216 р. перебував на обліку в управлінні як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитериростичної операції, та одержував пенсію за віком з 01.07.2014 р. по 31.05.2016 р. Вказує, що члени сімї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували пенсію, мають право, за баженням, перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника. Проте позивачем до заяви про переведення з одного виду пенсії не подано документи, що засвідчують факт перебування на утриманні у померлого чоловіка.
Враховуючи отримання відповідачем ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 року про відкриття провадження у адміністративній справі 28.02.2018 р., з огляду на встановлений строк подання відзиву на позову заяву, справа розглянута відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2., а саме серед іншого Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі реорганізовано щляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обовязкові для особи, яку він замінив.
З огляду на викладене наявні підстави для заміни первісного відповідача по справі Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу № 442256 від 06.11.1973 р.
26.11.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видані довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитериростичної операції № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідно.
Згідно вказаних довідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживализа адресою: АДРЕСА_1; контактною адресою вказано: АДРЕСА_2, 2, за якою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано 02.04.2015 р.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.08.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (правонаступник Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі) як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитериростичної операції, та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Також, ОСОБА_2 з 01.07.2014 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитериростичної операції, та одержував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
27.05.2016 року ОСОБА_3 помер, про що 11.08.2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис № 1700 та видано свідоцтво про смерть № 709014.
10.02.2017 року ОСОБА_2 видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 975, згідно якої позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; фактичним місцем проживання/перебування вказано: АДРЕСА_3.
Рішенням Комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства № 43 від 03.10.2016 року було відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії по втраті годувальника, з огляду на те, що останньою не було надано довідку про сумісне проживання з чоловіком по день смерті.

Також, рішенням Комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства № 50 від 27.10.2016 року було відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії по втраті годувальника, з огляду на те, що останньою не було надано довідку про сумісне проживання з чоловіком по день смерті.

04.12.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі з заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника померлого чоловіка ОСОБА_3.

Листом від 15.12.2017 року за № Л404-1/17 повідомлено ОСОБА_2 про те, що для призначення пенсії по втраті годувальника необхідно надати документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», або факт перебування на отриманні померлого годувальника встановити у судовому порядку. У разі наявності необхідних документів або судового рішення можливо повернутися до питання призначення пенсії у звязку з втратою годувальника за померлого чоловіка.

Вважаючи, на підставі викладеного, свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших, випадках передбачених законом.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_4, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

Відповідно до п. 2.3 Порядку, до заяви про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також, надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сімї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сімї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

5) документи про вік померлого годувальника сімї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сімї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного звязку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

За викладених норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що зокрема дружина померлого має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника за умови перебування на утриманні померлого чоловіка.

ОСОБА_2 в порушення приписів зазначеного Порядку не було надано до відповідача документ про перебування членів сімї на утриманні померлого годувальника.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що висновки відповідача, які слугували підставою для відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії по втраті годувальника, а саме, не надання останньою документа про перебування на утриманні померлого годувальника, знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Разом з тим, позивач у позовній заяві посилається на обставини перебування позивача на утриманні померлого чоловіка та норми Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, за умови встановлення такого факту в суді, шляхом подання відповідної заяви до місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, а не Кодексом адміністративного судочинства України, відповідне рішення суду буде документом про перебування на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України , кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, 49006; ідентифікаційний номер НОМЕР_3) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094; ) про зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1