Справа № 285/4389/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 285/4389/17
ПОСТАНОВА
іменем України

"14" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Франовської К.С.
суддів: Іваненко Т.В.
Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря Черемісової С.О.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "05" лютого 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Коцюба О.М. в м.Новоград-Волинському), у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу , -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оброни України, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати висновок комісії Міністерства оборони України про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності 24.11.2014 року внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення йому, як інваліду 2-ї групи, одноразової грошової допомоги та виплатити в розмірі 200-х кратного прожиткового мінімуму на момент встановлення 2-ї групи інвалідності, у відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ;
- зобов`язати відповідача - Міністерство оборони України протягом одного місяця, з дня набрання судовим рішенням законної сили, подати звіт про його виконання;
- покласти судові витрати, у сумі 5700 грн, за отриману правову допомогу на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у період з 10.01.1986 року по 14.06.1986 року проходив службу в Республіці Афганістан та приймав участь у бойових діях. Під час виконання військового обов`язку отримав вогнепальні поранення різного ступеня тяжкості. Внаслідок отриманих поранень з 24.02.1988 року йому було надано 3 групу інвалідності безстроково. При повторному медичному огляді від 19.01.2015 року, згідно довідки до акту огляду МСЕК № 080876, йому було надано 2 групу інвалідності з 24.11.2014 року, безстроково. 21.08.2017 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 200-х кратного прожиткового мінімуму на момент встановлення 2-ї групи інвалідності, у відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ, проте йому було відмовлено.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.02.2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням, виданим 24.01.2015 року (а.с. 12).
Відповідно до архівної довідки № 6/3/1-843, виданої центральним архівом філіалу військово-медичних документів Міністерства оборони Російської Федерації 24.07.2017 року, позивач 14.05.1986 року отримав важку контузію правого ока з розривом склери та гемофтальмом; переломом основи черепу у бойових діях при виконанні обов`язку військової служби на території ДРА при підриві танка на міні (а.с. 14).
Згідно довідки серії ВТЄ-11 № 008154, позивачу, за наслідками первинного огляду 09.03.1988 року, встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: каліцтво отримане при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 20).
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 080876 на підставі повторного огляду ОСОБА_1 19.01.2015 року, йому встановлено ІІ групу інвалідності з 24.11.2014 року. Причина інвалідності - каліцтво отримане при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 21).
21.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату Новоград-Волинського ОМВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності з 24.11.2014 року (а.с. 22).

Згідно копії протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 101 від 29.09.2017 року, комісією вирішено, що оскільки ОСОБА_1 інвалідність встановлено до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року № 3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги (а.с. 23).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час встановлення позивачу інвалідності у березні 1988 року, законодавством України не було передбачено виплату одноразової грошової допомоги такій категорії військовослужбовців.
Також суд першої інстанції зазначив, що повторне встановлення позивачу групи інвалідності (вищої) у 2014 році не може вважатися підставою для виплати йому відповідної одноразової допомоги відповідно до вимог ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки сплинуло більше 2-х років після первинного встановлення інвалідності, а відтак, суд не встановив правових підстав для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.
Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення.
Позивач не отримував одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності у 1988 році, другу групу інвалідності позивач отримав з 24.11.2014 року.

Відповідно до пункту другого постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі-Порядок-975) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності -дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.
Другу групу інвалідності позивачу було встановлено 19.01.2015 року з 24.11.2014 року.
На день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, 24.11.2014 року, діяв Порядок № 975.

Згідно з пунктом 12 Порядок № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи наведені норми та встановлені судом обставини, апеляційний суд приходить до висновку про протиправність рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 24.11.2014 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.09.2017 року № 101.

А тому, відповідача необхідно зобов`язати вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 24.11.2014 року року, з урахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 pоку № 975.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення з викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від "05" лютого 2018 р. скасувати, ухвалити нове.
Визнати незаконним рішення Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 24.11.2014 року, з урахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 pоку № 975.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повне судове рішення складено "18" травня 2018 р.