Справа № 800/221/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
Іменем України

07 травня 2018 року
Київ
справа №800/221/17

адміністративне провадження №П/9901/202/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Шипуліної Т.М., Ханової Р.Ф.,

за участю:
секретаря судового засідання Загороднього А.А.,
представника позивача Козій Д.О.,
представника відповідача Білопольська Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №800/221/17 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА
1. 26.05.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшов позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі ВККСУ, Комісія), в якому позивачка просить Суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 15.05.2017 № 73/вс-17 про визнання кандидата ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (далі Рішення);
- визнати незаконними дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо врахування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 15 травня 2017 року, яким визнано ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду;
- зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України поновити та дозволити ОСОБА_1 , як кандидату, продовжити участь у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду .
2. Позивачка вважає оскаржуване Рішення незаконним і необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню відповідно до пунктів 1,4 частини 3 статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання (тут і далі за спеціальною процедурою в межах конкурсу на зайняття вакантних посад судді Верховного Суду), не мав повноважень його проводити через наявність у членів Комісії конфлікту інтересів щодо позивачки та прийняття такого у складі трьох членів Комісії, що не передбачено законодавством. Рішення не містить законних підстав та належних мотивів, на підставі яких Комісія дійшла висновків про невідповідність ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності, ухвалене в результаті неповного з`ясування та дослідження наданих кандидатом документів, пояснень.
3. Ухвалою Вищого адміністративного суду України (далі ВАСУ) від 29.05.2017 відкрито провадження у даній справі.
4. Судове засідання призначено на 20.06.2017, ухвалою ВАСУ від 20.05.2017 задоволено заяву про відвід суддів та справу передано для здійснення заміни відведених суддів у порядку, встановленому статтями 15-1, 32 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
5. Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, ухвалою ВАСУ від 14.07.2017 розгляд справи призначено на 31.07.2017.
6. Судові засідання призначались на 31.07.2017, 08.09.2017, 04.10.2017, 30.10.2017, 10.11.2017, 04.12.2017.
7. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд.
8. Підпунктом 5 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
9. 09.01.2018 справу передано на розгляд Верховного Суду та за результатами автоматизованого розподілу судових справ визначено склад суду в даній справі.
10. Ухвалою від 15.01.2018 Верховний Суд прийняв справу до провадження і призначив справу до розгляду на 12.02.2018. Судові засіданні відбувалися 12.02.2018, 26.02.2018, 19.03.2018, 27.03.2018, 23.04.2018 і 07.05.2018. Представником позивача заявлявся відвід усьому складу колегії суддів. Ухвалою від 26.02.2018 провадження у справі було зупинено до вирішення заявлених відводів. Згідно ухвали від 03.03.2018 провадження у справі відновлено.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. ОСОБА_1 обіймає посаду судді з 1999 року, а з 2012 року є суддею Вищого господарського суду України.
12. Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 07.11.2016 № 145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.
13. ОСОБА_1 звернулась до ВККС України із заявою про проведення стосовно неї кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою.
14. Рішенням Комісії від 13.12.2016 ОСОБА_1 було допущено до участі у конкурсі, як особу, яка має стаж роботи на посаді судді згідно з вимогами, передбаченими п.1 ч.1 ст. 38 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
15. 11.01.2017 Комісія призначила кваліфікаційне оцінювання кандидатів на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду та 08.02.2017 прийнято рішення про допуск ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі.
16. Результат першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Іспит» у рамках конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду було оприлюднено на офіційному сайті Комісії.
17. Згідно з складеним Комісією рейтингом кандидатів, допущених до другого етапу кваліфікаційного оцінювання, ОСОБА_1 набрала 174,5 балів з можливих 210, допущена до етапу дослідження досьє та проведення співбесіди.
18. 05.05.2017 Громадська рада доброчесності затвердила Висновок про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики (далі - Висновок).
19. У Висновку зазначено, що Громадська рада доброчесності отримала інформацію про те, що протягом своєї професійної кар`єри на посаді судді ОСОБА_1 неодноразово згадувалась засобами масової інформації у контексті публічних конфліктів, більшість з яких пов`язані з її професійною діяльністю. Найбільш резонансними з яких були справи щодо: передачі приватній компанії земельної ділянки військової частини в Біличанському лісі; будівництва біля стін собору Софії Київської, що викликало занепокоєння міжнародної організації ЮНЕСКО; передачі земельної ділянки громади міста Харкова без законних підстав приватній компанії.
20. У Висновку також зазначено, що суддя повинен не допускати порушень норм етики і уникати поведінки, яка може видатися неетичною, проте отримано інформацію, що ОСОБА_1 під час здійснення своєї професійної діяльності у приміщенні суду у грубій формі вказала журналісту покинути зал судового засідання.
21. Також у Висновку йдеться про факт невжиття ОСОБА_1 заходів для публічного спростування версії злочину, жертвою якого вона стала, у зв`язку з чим опинилася у центрі конфлікту пов`язаного з електронним декларуванням, оскільки Голова Ради суддів України ОСОБА_2 використала цей факт для дискредитації електронного декларування, публічно заявивши, що саме з е-декларації крадії дізнаються, яке майно та кошти можна викрасти у суддів.
22. Зазначено у Висновку і про те, що протягом своєї професійної кар`єри на посаді судді, на розгляді ОСОБА_1 перебували судові провадження, пов`язані з інтересами нинішнього голови МВС України Арсена Авакова.
23. Висновок містить посилання і щодо невідповідності ОСОБА_1 антикорупційним критеріям щодо невідповідності способу життя її та членів сім`ї задекларованим доходам. Стверджується, що в декларації Кандидата відображено у власності та користуванні сім`ї нерухоме майно (житлового призначення) загальною площею 827 м.кв. утримання яких має поглинати більшу частину доходів сім`ї; у 2001 році набуто право власності на квартиру площею 379 м.кв. орієнтовна вартість якої в межах 00 дол.США та автомобіль Mersedes Benz E 250 2011 року випуску орієнтовною вартістю у 2011 році 60000 дол.США.
24. У Висновку йдеться про те, що декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру не містять повної інформації: щодо володіння автомобілем Mersedes Benz С 200 та операцій з таким, що має ознаки продажу без відображення доходу від такої операції; щодо корпоративних прав сина з яким проживає однією сім`єю; щодо користування майном (домоволодінням), яке належить іншій фізичній особі.
25. Зазначено у Висновку і додаткову інформацію, зокрема, що Департамент спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001050 за підозрою колишнього Голови Вищого господарського суду України, його заступника (нині суддя Вищого господарського суду України) та колишнього головного спеціаліста канцелярії (на правах відділу) управління документального забезпечення Вищого господарського суду України у вчиненні злочинів проти правосуддя втручання в діяльність судових органів та незаконне втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України. У процесі досудового розслідування були встановленні факти здійснення тиску на суддів Вищого господарського суду України, систематичного втручання у діяльність суддів та процес здійснення правосуддя. При цьому таке втручання здійснювалося організаторами злочину у винятково цинічний та зухвалий спосіб - шляхом підкорення собі органу суддівського самоврядування.
Кандидата ОСОБА_1 не віднесено слідством до групи суддів Вищого господарського суду України, на яких здійснювався розподіл справ з порушенням порядку, встановленого законом, однак масовий характер порушень, свідчить, що Кандидату було відомо про існуючу практику і такий не вчиняв активних дій з метою їх недопущення чи припинення.
26. ОСОБА_1 під час співбесіди надала Комісії пояснення щодо невмотивованості та необґрунтованості Висновку ГРД від 05.05.2017.
27. Пояснила, що ГРД не було взято до уваги під час підготовки Висновку поданих нею документів, щодо законності доходів та майна. Законність походження доходів та майна у неї та її родини підтверджується Довідкою про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 10.09.2015 та документами, які є у її розпорядженні та які вона надавала ГРД.
28. Щодо спілкування з журналістом ОСОБА_1 зазначила, що таке не виходило за межі етичної поведінки судді. Звернення до журналіста не містило будь-яких образливих висловлювань, зумовлено було поведінкою особи до якої вона зверталась, об`єктивними обставинами щодо розгляду справи яка мала резонансний характер.
29. Комісія оцінила пояснення ОСОБА_1 як такі, що не повною мірою спростовують Висновок ГРД, не узгоджуються з положеннями законодавства, а також свідчать про недотримання правил суддівської етики та основоположних принципів поведінки суддів. Невідповідність поведінки ОСОБА_1 вимогам законодавства у сфері запобігання корупції дає підстави вважати, що кандидат не доклала всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини її поведінка була бездоганною та не вжила належних і достатніх заходів для того, щоб бути обізнаною про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки. Зміст наданих пояснень свідчить про відсутність прагнення демонструвати поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача, та несприйняття нею повною мірою фундаментальних принципів доброчесності судді.
30. Підставою для такого висновку стало наступне:
- окремі обставини свідчили про демонстрацію кандидатом, як суддею поведінки, яка не відповідає загальним правилам Кодексу суддівської етики;
- невнесення, як суб`єктом декларування, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2008-2010 роки автомобіля Mersedes Benz С 200, 2008 року випуску, що перебував у приватній власності, про що не надано спростувань і пояснень;
- відсутність у декларації 2013 року відомостей про отримання доходу від дій, які мають ознаки відчуження автомобіля Mersedes Benz С 200, 2002 року випуску (перереєстрація на нового власника на підставі довідки-рахунка), що є підставою для обґрунтованого сумніву у достовірності відомостей, зазначених Кандидатом у Декларації доброчесності судді, та викликає сумнів у дотриманні вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
31. Позивач не погоджується із оцінкою зазначених обставин, з висновками, зробленими на підставі цих обставин, і рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
32. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивачка наводить такі аргументи.
32.1 Щодо складу членів ВККСУ, який провів кваліфікаційне оцінювання:
32.1.1. Рішення від 15.05.2017 було прийнято колегією ВККСУ, в яких наявний конфлікт інтересів щодо позивача, внаслідок чого вказана колегія ВККСУ у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідає вимогам неупередженості.
32.1.2. У Висновку ГРД на підставі якого комісією приймалось оскаржуване рішення було надано інформацію про кримінальне провадження № 0000071 розпочате за фактом здійснення вищими посадовими особами Вищого господарського суду України систематичних втручань в автоматизовану систему документообігу суду. Однією з осіб щодо яких Генеральна прокуратура України склала довідку по такому провадженню є ОСОБА_5 , яка у період 2007-2014 років була суддею Вищого господарського суду України. Така брала самовідвід щодо усіх кандидатів щодо яких було посилання на вказане провадження, однак у випадку співбесіди з позивачкою самовідвід не заявила, не виконавши приписів підпункту г пункту 1 статті 3, статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», статті 100 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
32.1.3. Член комісії ОСОБА_3 з квітня 2014 року був призначений Пленумом Верховного Суду України членом Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, членом якої була також ОСОБА_6 яка є членом Громадської ради доброчесності і яка, в свою чергу, як адвокат представляла інтереси сторін у справах, де позивач була у складі колегії суддів. ОСОБА_6 заявила самовідвід під час розгляду питання позивача, однак ОСОБА_3 , знаючи про ці обставини, всупереч вимог Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до частини 1 статті 100 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» зобов`язаний був взяти самовідвід під час співбесіди та повідомити позивача про існуючий конфлікт інтересів.
32.1.4. Член комісії ОСОБА_4 з огляду на інформацію з інтернет ресурсів щодо близьких відносин з ОСОБА_7 , близька особа якого ОСОБА_8 у 2010 році подавав подання щодо звільнення позивача з посади судді, також перебував у конфлікті інтересів при проведенні співбесіди. Крім того, всупереч приписів частини дванадцятої статті 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» допустив порушення етичної поведінки внаслідок висловлювання, в тому числі на адресу позивача як особи, яка приймає участь у конкурсі.
32.1.5. Дії Комісії при прийняті оскаржуваного рішення не відповідали вимогам неупередженості з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Стуруа проти Грузії», «Олександр Волков проти України». Відповідно до рішення ЄСПЛ від 28.03.2017 у справі «Стуруа проти Грузії» (заява № 45729/05) право на справедливий судовий розгляд має забезпечуватися також і під час розбору дисциплінарних справ проти служителів Феміди. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 28.03.2017 у справі «Стуруа проти Грузії» ЄСПЛ в чергове зазначив, що параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, аби судовий орган, який потрапляє в сферу її дії, був неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність небезсторонньої думки або необ`єктивності розгляду. Дотримання цієї вимоги може бути перевірене за допомогою різних способів. Водночас Суд констатував відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням установити особисті переконання певного судді в конкретному випадку, й об`єктивним, тобто визначенням, чи запропонував суддя достатні гарантії для того, щоб відкинути будь-який законний сумнів стосовно його неупередженості. Аналогічна позиція Рішення ЄСПЛ від 9 січня 2013 року «Олександр Волков проти України».
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.
32.1.6. Оскаржуване рішення суперечить абзацу 2 частині першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», прийнято неповноважним складом, оскільки повноваження ухвалювати рішення про підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді Комісія має у пленарному складі, що свідчить про порушення процедури прийняття Рішення.
33. Щодо неврахування поданих документів та пояснень і без врахування результатів складання іспитів.
33.1. Колегія ВККСУ під час ухвалення Рішення не взяла до уваги подані документи, які повністю спростовували Висновок ГРД від 05.05.2017 року, чим було порушено право на справедливий розгляд її справи як кандидата на посаду судді Верховного Суду.
33.1.2. Національним агентством з питань запобігання корупції не складено щодо ОСОБА_1 жодного документу щодо можливого неправильного заповнення електронних декларацій поданих у 2016 році. У деклараціях за формою № 001-ДС Данилова не могла в період з 2008 по 2010 роки заповнювати розділ V. Відповідно до Висновку про результати перевірки достовірності відомостей від 06.02.2015, проведеною перевіркою встановлено, що вартість майна (майнових прав), яка вказана у декларації про майно, доходи і витрати, зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого позивачкою за час перебування на посадах визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» відповідає наявній податковій інформації про доходи ОСОБА_1 .
33.1.3. Передача автомобіля у розпорядження іншої особи на підставі довіреності ототожнювалась з продажем автомобіля проте форма Декларації за 2008 рік, не містила розділу для зазначення доходів від відчуження автомобіля.
33.1.4. За результатами іспиту позивачкою отримано 174,5 бали, що є однією з найвищих оцінок, що не було взято до уваги Комісією всупереч вимог частин першої, другої статті 83, частин першої, другої статті 85 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
34. Щодо спілкування з представниками засобів масової інформації.
34.1. Таке не виходило за межі етичної поведінки судді, що підтверджується Висновком експертного дослідження експерта Державного підприємства «Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України» №056/398 від 26.07.2017.
35. Представником позивача протягом розгляду справи судом надавались письмові пояснення, які за клопотанням представника долучені до матеріалів справи (т.3 а.с. , т. 4 а.с. ).
36. 20.06.2017 до Суду надішли заперечення відповідача проти позову (т. 3, а.с. 51-59).
37. Відповідач звертає увагу, що оскаржуване рішення прийнято Вищою кваліфікаційною комісією суддів України шляхом голосування, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.
38. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Громадська рада доброчесності надала висновок Комісії про невідповідність кандидата ОСОБА_1 на посаду судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за критеріями доброчесності та професійної етики.
39. Розглянувши питання про підтвердження або непідтвердження відповідності кандидата ОСОБА_1 найвищим стандартам суддівської етики та доброчесності, Комісія врахувала такі обставини:
- окремі обставини свідчили про демонстрацію кандидатом, як суддею поведінки, яка не відповідає загальним правилам Кодексу суддівської етики;
- невнесення, як суб`єктом декларування, у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2008-2010 роки автомобіля Mersedes Benz С 200, 2008 року випуску, що перебував у приватній власності, про що не надано спростувань і пояснень;
- відсутність у декларації 2013 року відомостей про отримання доходу від дій, які мають ознаки відчуження автомобіля Mersedes Benz С 200, 2002 року випуску (перереєстрація на нового власника на підставі довідки-рахунка), що є підставою для обґрунтованого сумніву у достовірності відомостей, зазначених Кандидатом у Декларації доброчесності судді, та викликає сумнів у дотриманні вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
40. Встановлені обставини дали членам Комісії підстави для обґрунтованого сумніву у сприйнятті і утвердженні кандидатом фундаментальних засад професійної етики і доброчесності суддів. Зміст наданих і оцінених Комісією пояснень свідчили про відсутність прагнення демонструвати поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача, та несприйняття нею повною мірою фундаментальних принципів доброчесності суддів. Оцінюючи кандидата на посаду судді Верховного Суду, Комісія враховувала, що громадянським суспільством та законодавством презюмується наявність у суддів Верховного Суду не лише найвищої кваліфікації, але й відповідного рівня моральних якостей та чеснот, що обумовлені їх соціальною функцією.
41. За результатами проведеної співбесіди Комісія вирішила визнати кандидата ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду.
42. У часстині третій статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено підстави за яких рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване. Ці підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню. Оскарження рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з інших підстав, зокрема й тих, на які покликається позивач (мотиви прийнятого рішення, а не їх відсутність взагалі), не допускається.
43. При цьому за своєю правою природою повноваження Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією.
44. Позивач помилково посилається на необхідність на другому етапі кваліфікаційного оцінювання під час дослідження досьє та проведення співбесіди підтверджувати здатність кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді одинадцятьма членами Комісії за наявності трьох членів колегії, так як правове регулювання цього питання не містить зобов`язального характеру, а надає Комісії, як суб`єкту права, свободу вибору поведінки.
45. Надуманими відповідач вважає і твердження позивача про наявність конфлікту інтересів щодо неї у трьох членів Комісії, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах законодавства, позивач не скористалась гарантованим законом та Регламентом правом щодо заявлення відводів, не виконала обов`язку щодо звернення за роз`ясненням щодо конфлікту інтересів до територіального органу Національного агентства з питань запобігання корупції.
46. Позивач не знаходиться у прямому підпорядкуванні з жодним із членів Комісії, які проводили стосовно неї кваліфікаційне оцінювання, тобто у відносинах прямої організаційної або правової залежності.

IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
47. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 N 1402-VIII протягом дванадцяти місяців з дня набрання чинності цим Законом утворюється Верховний Суд у порядку та у складі, що визначені цим Законом.
48. Порядок проведення конкурсу визначено ст. 79 цього Закону. Конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу. Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду чи суддів Верховного Суду на основі рейтингу учасників за результатами кваліфікаційного оцінювання.
49. На виконання вимог частини другої статті 79 Закону, рішенням Комісії від 02.11.2016 №141/зп-16 затверджено Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді.
50. Відповідно до статті 81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону.
51. Вища кваліфікаційна комісія суддів України:
- на підставі поданих документів встановлює відповідність особи вимогам до кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду та формує його досьє;
- проводить спеціальну перевірку в порядку, визначеному законом, щодо осіб, які відповідають вимогам до кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду;
- проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду, який успішно пройшов спеціальну перевірку;
- за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає його рейтинг для участі у конкурсі.
52. Відповідно до статті 83 Закону кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
53. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є:
- компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо);
- професійна етика;
- доброчесність.
54. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.
55. На виконання вимог частини пятої статті 83 Закону, рішенням Комісії від 03.11.2016 №143/зп-16 затверджено Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, (далі Положення).
56. Відповідно до статті 85 Закону кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи:
- складення іспиту;
- дослідження досьє та проведення співбесіди.
57. За результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення щодо допуску судді до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання.
58. ОСОБА_1 пройшла перший етап оцінювання як кандидат на посаду судді до Верховного Суду та, відповідно, була допущена до другого етапу оцінювання дослідження досьє та проведення співбесіди.
59. Відповідно до частини пятої статті 85 Закону досьє кандидата на посаду судді має містити:
- документи, подані кандидатом на посаду судді відповідно до частини четвертої статті 81 цього Закону;
- інформацію щодо відповідності кандидата на посаду судді критерію професійної етики;
- матеріали проведення спеціальної перевірки та іншу інформацію щодо відповідності кандидата на посаду судді критерію доброчесності, зокрема, відповідність витрат і майна кандидата на посаду судді та членів його сім`ї задекларованим доходам, у тому числі копії декларацій, поданих відповідно до цього Закону та законодавства у сфері запобігання корупції;
- іншу інформацію та матеріали, визначені пунктами 6, 13 - 17 частини четвертої цієї статті.
60. Своєю чергою, пункти 6, 13-17 частини четвертої статті 85 Закону, до якої відсилає вказана норма, передбачають наявність у досьє кандидата, зокрема інформації про здійснення викладацької діяльності, декларації родинних зв`язків судді та декларації доброчесності судді; результати тестувань щодо відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання (у разі їх проведення); результати застосування інших засобів встановлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання (у разі їх застосування); висновок Громадської ради доброчесності (у разі його наявності); інші відомості та дані, на підставі яких може встановлюватися відповідність судді критеріям кваліфікаційного оцінювання, а також будь-яку іншу інформацію щодо судді, визнану рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України такою, що підлягає включенню до суддівського досьє.
61. Відповідно до положень статті 87 Закону, з метою сприяння Комісії у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворена Громадська рада доброчесності, що надає, за наявності відповідних підстав, висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє.
62. Громадська рада доброчесності:
- збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді);
- надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді);
- надає, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє;
- делегує уповноваженого представника для участі у засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді);
- має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді.
63. Отже, законодавство, яке визначає порядок проведення конкурсу на посаду судді Верховного Суду, передбачає, що ГРД має право лише збирати, аналізувати й перевіряти інформацію, що стосується доброчесності та професійної етики суддів. Оцінювання судді (кандидата на посаду), зокрема оцінка його професійних знань і компетентності, моральної, етичної та психологічної доброчесності це завдання органу, якому доручено проводити оцінювання (ВККС). Висновок ГРД може стосуватися лише встановлення (констатації) відповідності особи критеріям професійної етики та доброчесності суддів і кандидатів на посаду судді.
64. Водночас, оцінювання кандидата на посаду судді за усіма критеріями «компетентність», «професійна етика», «доброчесність» віднесено до виключних повноважень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яка з підстав та в порядку, передбачених Законом, може ухвалити кінцеве та остаточне рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає його рейтинг для участі у конкурсі. При цьому, відповідно до ст. 88 Закону, якщо Громадська рада доброчесності у висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Комісія може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

V. ОЦІНКА СУДУ
65. Оцінюючи рішення ВККС України від 15.05.2017 № 73/вс-17 та інформацію, що стала безпосередньою підставою для висновку про невідповідність ОСОБА_1 як кандидата на посаду судді Верховного Суду критеріям доброчесності та (або) професійної етики, Суд виходить з такого.
66. Щодо обсягу судового контролю
66.1. За частиною третьою статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;
3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;
4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
66.2. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначив вичерпний перелік підстав, за наявності яких рішення ВККС за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване.
66.3. Суд звертає увагу, що між ОСОБА_1 і Комісією існує юридичний спір щодо правомірності рішення. Позивачка звернулася за захистом належного їй суб`єктивного права на участь у конкурсі на посаду судді Верховного Суду. Конкурс передбачає певну процедуру оцінювання, за наслідками якого особа має шанс перемогти і отримати відповідну рекомендацію. Ці відносини врегульовано законом, а тому вони є правовими.
66.4. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
66.5. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.
66.6. Конституційним Судом України в Рішенні від 25.11.1997 № 6-зп сформульовано правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
66.7. Реалізація права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів має відповідати також вимозі стосовно доступності правосуддя, про що зазначено у міжнародних правових документах Загальній декларації прав людини (стаття 8), Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (стаття 14), Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 6), Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року (пункт 4).
66.8. Конституційний Суд України у Рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини), а недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади (абзац шостий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).
66.9. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.
66.10. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.
66.11. Отже, частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.
66.12. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
66.13. Враховуючи пряму дію норм Конституції України, Суд дійшов висновку, що у випадку порушення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прав особи, які вона має як учасник конкурсу, зокрема прийняття неправомірного, на її думку, рішення, особа має право оскаржити рішення, на підставі статей 8, 55 Конституції України, не обмежуючись підставами, наведеними ч. 3 ст. 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
66.14. Розглядаючи адміністративну справу, суд виходить з того, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України).
66.15. Зважаючи на наведене вище, а також беручи до уваги конституційні положення статті 55 Основоположного закону, як і те, що вирішення спорів, що виникають за участю ВККСУ віднесено до юрисдикції адміністративного суду, при розгляді цієї справи суд не обмежуватиметься з`ясуванням лише визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" підстав для оскарження і скасування рішення ВККСУ, а вирішуватиме справу з урахуванням засад адміністративного судочинства.
67. Щодо передумов та мети конкурсу.
67.1. Конкурс, в якому брала участь ОСОБА_11 , проводився Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою формування Верховного Суду.
67.2. Конкурс до Верховного Суду проводився за новим законодавством, вперше в Україні, на засадах відкритості та з залученням громадськості у формі Громадської ради доброчесності з метою відібрати серед кандидатів осіб, які найбільш здатні до роботи на посаді судді Верховного Суду за ознаками професійності, етичності та доброчесності, і до яких є високий рівень суспільної довіри.
68. Щодо кваліфікаційного оцінювання.
68.1. Участь у конкурсі могли взяти, зокрема, особи, які мають понад 10 років стажу на посаді судді. Участь у конкурсі була добровільною і кожен кандидат самостійно приймав рішення з урахуванням власної оцінки ситуації, розуміючи, що участь у конкурсі не гарантує позитивного результату. З урахуванням положень закону, кожен кандидат знав та усвідомлював, що на нього чекають іспити, перевірки, співбесіда, під час яких буде надано оцінку його компетентності (професійній, особистій, соціальній тощо), професійній етиці, доброчесності з метою встановлення його здатності здійснювати правосуддя у Верховному Суді.
68.2. З огляду на мету конкурсу, у межах процедури кваліфікаційного оцінювання Комісія повинна була з`ясувати і оцінити усі аспекти життя і діяльності кожного кандидата, не лише професійного характеру, але й морально-етичного.
68.3. Щодо останнього, то Комісія уповноважена визначити чи узгоджується (відповідає) поведінка кандидата на посаду судді основоположним принципам і високим стандартам, які визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів.
68.4. Зауваження, які покладені в основу оскаржуваного рішення, стосуються доброчесності кандидата. Поняття «доброчесність» не має визначення у національному законодавстві України і є оціночним. Водночас, у ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено обов`язок суддів дотримуватися правил суддівської етики та суддівської доброчесності, а також обов`язок подавати декларацію доброчесності судді, декларацію родинних зв`язків і дотримуватися антикорупційного законодавства прямо встановлені Законом. Недотримання доброчесності з боку судді може бути підставою для притягнення судді до відповідальності і в такому випадку може постати питання про правову визначеність і «якість» закону.
68.5. Проте, питання «якості закону» не такі важливі для цілей конкурсу, оскільки критерії «доброчесності» визначені у п. 12 Положення, за яким відповідність судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється) за такими показниками:
12.1. Відповідність витрат і майна судді та членів його сім`ї задекларованим доходам.
12.2. Відповідність способу життя судді та членів його сім`ї задекларованим доходам.
12.3. Відповідність поведінки судді іншим вимогам законодавства у сфері запобігання корупції.
12.4. Наявність обставин, передбачених пп. пп. 9-12, 15-19 ч. 1 ст. 106 Закону.
12.5. Наявність фактів притягнення судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про недоброчесність судді.
12.6. Наявність незабезпечених зобов`язань майнового характеру, які можуть мати істотний вплив на здійснення правосуддя суддею.
12.7. Загальна оцінка інтегративності (доброчесності) за такими складовими:
12.7.1. Чесність і порядність.
12.7.2. Контрпродуктивна поведінка.
12.7.3. Схильність до зловживань.
68.6. Показники, передбачені пунктами 12.1-12.6 цієї глави, оцінюються за результатами співбесіди та дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, зокрема:
- інформації, наданої центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, органом державного фінансового контролю в Україні, іншими органами державної влади;
- декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
- результатів повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за наявності);
- декларації родинних зв`язків судді та декларації доброчесності судді;
- результатів регулярного оцінювання;
- результатів перевірки декларації родинних зв`язків судді та декларації доброчесності судді (за наявності);
- висновків Громадської ради доброчесності (за наявності);
- іншої інформації, що включена до суддівського досьє.
68.7. Показник, передбачений п. 12.7 цієї глави, визначається за допомогою відповідних тестувань особистих морально-психологічних якостей та оцінюється на підставі висновку про підсумки таких тестувань і за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, та співбесіди.
68.8. З наведеного слідує, що показники, за якими оцінюється доброчесність кандидата, формально визначені у Положенні. Загальний алгоритм визначення їх числових значень, які у підсумку дають змогу визначити підсумковий бал за показником «доброчесність», визначений у п. 1 глави 6 Положення, а саме встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.
68.9. Отже, в основі оцінювання доброчесності та інших показників, які не можуть мати точної регламентації, лежить внутрішнє переконання кожного члена Комісії, тобто його власна думка щодо кандидата, сформована на підставі інформації, що характеризує попередню професійну діяльність і поведінку кандидата, а також оцінки його здатності здійснювати правосуддя у Верховному Суді у майбутньому.
68.10. Суд відзначає, що Комісія має доволі широкі межі оцінки як в частині визначення конкретних обставин, які можуть вплинути на суспільну довіру до судової влади, так і щодо доброчесності кандидата. Однак такі широкі межі розсуду загалом відповідають меті конкурсу та завданню Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
68.11. Суд не може перевірити як сформувалось переконання членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які проводили кваліфікаційне оцінювання ОСОБА_1 та проводили співбесіду в процедурі конкурсу на посаду судді Верховного Суду. Водночас, здійснюючи судовий контроль за правомірністю рішень Комісії, Суд звертає увагу, що факти, які наведено в Рішенні, мали місце. Навіть з урахуванням пояснень позивачки, вони могли мати неоднозначну оцінку.
68.12. У світлі мети конкурсу, Комісія, і кожен її член зокрема, не повинні були наводити підстави сумнівну щодо кандидата ОСОБА_1 і тим більше змагатися з кандидатом за встановлення об`єктивної істини. Для того, щоб оцінювання не було свавільним, достатньо, щоб сумнів був обґрунтованим.
68.13. Сумнів може вважатися обґрунтованим, якщо він ґрунтується на дійсних обставинах, з якими він пов`язаний, і ці обставини підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
68.14. Суд вважає , що доводи позивача, якими вона обґрунтовує неправомірність рішення, не спростовують тих фактів і обставин, які стали підставою для висновку про невідповідність її кандидатури на посаду судді Верховного Суду критеріям доброчесності і професійної етики.
69. Щодо складу членів ВККСУ, який провів кваліфікаційне оцінювання:
69.1. У доводах та поясненнях позивач наводить обґрунтування наявності конфлікту інтересів у неї та членів Комісії.
69.2. Поряд з цим хоча її доводи і містять певні твердження, однак вони жодним чином не доводять підстав для висновку про наявність конфлікту інтересів у членів Комісії, які розглядали питання позивача.
69.3. Посилання позивача про існування певних обставин у своїй сукупності є лише припущеннями, при цьому такі не висловлювались до початку проведення співбесіди з Комісією, хоча позивач повинна була знати про такі обставини, і лише за результатами проведеної співбесіди, коли Комісія прийняла рішення, що не влаштовує позивача, про такі було заявлено у позові.
69.4. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису співбесіди з позивачем судом встановлено, що така не заявляла відводи членам Комісії до початку проведення засідання за результатами якого було прийнято оскаржуване рішення.
69.5. Не заявляли самовідводи і члени Комісії.
69.6. Судом не здобуто переконливих доказів які б вказували на наявність будь-якого конфлікту інтересів або обставин, що викликали б сумнів у безсторонності членів Комісії, що в свою чергу зобов`язувало б таких відповідно до частини першої статті 100 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» заявити самовідвід в участі у конкурсних процедурах щодо оцінки можливості позивача здійснювати судочинство на посаді судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
69.7. Посилання позивача на недотримання членами комісії приписів антикорупційного законодавства є загальними та з таких не вбачається про наявність якого конкретного конфлікту інтересів стверджує позивач.
69.8. Відповідно до статті першої Закону України «Про запобігання корупції» наведено визначення конфлікту інтересів, який проявляється у потенційному конфлікті інтересів та реальному конфлікті інтересів.
69.9. Під час розгляду справи, з огляду на доводи позивача та дослідженні докази судом не встановлено, що у членів Комісії був наявний щодо позивача потенційний чи реальний конфлікт інтересів з огляду на визначення таких наданих у згаданій вище статті Закону України «Про запобігання корупції».
69.10. Сама ж позивач не вказувала який же конфлікт інтересів мав місце, потенційний чи реальний.
69.11. За відсутності об`єктивних та достатніх доказів про наявність потенційного чи реального конфлікту інтересів у членів Комісії, які не заявляли про наявність такого перед проведенням співбесіди з позивачем, як не робила цього і сама позивач, не має підстав стверджувати, що такі припустились порушень Закону України «Про запобігання корупції» щодо врегулювання конфлікту інтересів.
69.12. Щодо посилання на прояв неетичної поведінки зі сторони члена Комісії ОСОБА_4 у вигляді певного висловлювання, то за наслідками перегляду відеозапису, суд констатує, що такий мав місце після проведення співбесіди з позивачем і не стосувався прямо її особи. Такий не містив висловів які можна трактувати як вияв упередженості до позивача чи інших образливих з точки зору етичних стандартів висловів.
69.13. Щодо посилань позивача на Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ):
69.13.1. Рішення ЄСПЛ «Стуруа проти Грузії» стосувалось розгляду справи саме в аспекті процедури дисциплінарного провадження відносно судді та процедури проведення такого дисциплінарного провадження органом юстиції (в даному випадку винесення рішення Колегією дисциплінарної ради суддів у дисциплінарному провадженні, за яким суддю було звільнено з посади). В цій справі, виходячи з встановлених обставин, ЄСПЛ зазначив, що оскільки Колегією дисциплінарної ради суддів перше рішення від 23 грудня 2004 року було прийнято колегією з чотирьох членів дисциплінарної ради, які згодом увійшли до складу колегії дисциплінарної ради суддів, яка розглядала подану суддею апеляцію на рішення від 23.12.2004 (колегія складалась з восьми членів дисциплінарної ради, чотири з яких прийняли попереднє рішення, тобто 4 з 8 попередньо вже приймали рішення по даній справі, крім того, один з 4-х членів дисциплінарної комісії, який приймав попереднє рішення, був головуючим по апеляційному перегляду, а тому мав вирішальний голос при прийнятті відповідного рішення за умови рівної кількості голосів «за» та «проти»), то «в очах суду дані обставини є достатніми, для того щоб вважати, що побоювання заявника відносно неупередженості Дисциплінарної ради були об`єктивно виправдані. Таким чином, мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції». (пункти 35, 36 Рішення).
69.13.2. «У справі «Стуруа проти Грузії» ЄСПЛ в чергове зазначив, що параграф перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, аби судовий орган, який потрапляє в сферу її дії, був неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність небезсторонньої думки або необ`єктивності розгляду. Дотримання цієї вимоги може бути перевірене за допомогою різних способів. Водночас Суд констатував відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням установити особисті переконання певного судді в конкретному випадку, й об`єктивним, тобто визначенням, чи запропонував суддя достатні гарантії для того, щоб відкинути будь-який законний сумнів стосовно його неупередженості».
69.13.3. ЄСПЛ тут також зазначив: що згідно з останнім підходом, вирішальним є те, чи може бути «небезпечним» той факт, що будь-який конкретний суддя не має неупередженості, незалежно від реальної особистої точки зору судді (пункт 33 справи).
69.13.4. Крім того, Суд у своїх висновках виходив із того, що в даному випадку мова йде про виконання Дисциплінарною радою суддів повноважень «трибуналу» (оскільки за таких обставин їх діяльність носить квазісудовий характер), а саме: посилаючись на свої висновки про можливість застосування пункту 1 статті 6 Конвенції до зазначеного дисциплінарного розгляду, Суд повторює, що Дисциплінарна рада суддів, хоча і є поза межами розуміння звичайного органу судової системи (мається на увазі - суду), чітко являє собою (в даному випадку) «трибунал» для цілей статті 6 § 1 Конвенції.
69.13.5. Рішення ЄСПЛ «Фей проти Австрії».Позиція Суду (усталена практика ЄСПЛ): існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.
69.13.6. Підсумовуючи зазначене у випадку, який є предметом дослідження судом у даній адміністративній справі члени Комісії діяли в межах повноважень передбачених конкурсною процедурою у якій приймала участь позивач. Питання оцінки членами ВККСУ відповідності особи певним критеріям, які ставляться до всіх учасників конкурсу (без винятків і в рівній мірі) не може підпадати під поняття «неупереджений судовий розгляд» та «безсторонність у судовому розгляді» на які посилається представник позивача, оскільки в даному випадку ВККС (в особі її представників) не виконує роль такого «трибуналу», в тому розумінні, яке ЄСПЛ закладає в це значення у справі «Стуруа проти Грузії» та на яке посилається позивач. Таким чином, в контексті рішення ЄСПЛ у справі «Стуруа проти Грузії» не можна говорити про порушення п.1 ст. 6 Конвенції (також і в контексті рішення ЄСПЛ «Фей проти Австрії», «Волков проти України»).
69.13.7. Таким чином посилання позивача на те, що «троє членів ВККС, які 15.05.2017 року здійснювали розгляд справи ОСОБА_1 , мають з нею конфлікт інтересів», а так само на порушення внаслідок цього гарантованого права на справедливий суду та права на ефективний засіб юридичного захисту є безпідставними та необґрунтованими.
69.14. Суд вважає безпідставним посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що оскаржуване рішення прийняте неповноважним складом Комісії, оскільки відповідно до частин третьої та четвертої статті 94 Закону №1402-VIII організаційними формами діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є засідання у складі колегій, палат або у пленарному складі Комісії - залежно від питань, визначених цим Законом та Регламентом Комісії. Колегія Вищої кваліфікаційної комісії суддів України формується не менше ніж з трьох членів Комісії.
69.15. В свою чергу пунктом 3 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (затв. рішенням Комісії від 03.11.2016 № 143/зп-16) передбачено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією у складі, визначеному рішенням Комісії.
69.16. Рішенням Комісії від 05.04.2017р. №29/зп-1 визначено склад колегії Комісії для проведення другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та співбесіда" кандидатів на посаду суддів касаційного господарського суду в складі трьох членів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Щотки С.О.
69.17. Відповідно до частини першої статті 88 Закону №1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
69.18. Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.
69.19. Таким чином, проведення пленарного засідання Комісії передбачене лише для підтвердження здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному судді при наявності негативного висновку Громадської ради доброчесності.
69.20. Натомість рішення про непідтвердження здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному судді може бути ухвалене колегією Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії для відповідного кваліфікаційного оцінювання, незалежно від наявності чи відсутності висновку Громадської ради доброчесності.
70. З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин Суд встановив, що оскаржене рішення відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
71. Наведене вище є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про скасування Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та усіх інших позовних вимог, які є похідними.
72. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).

Рішення складене та підписане 14.05.2018.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер,
Л.І. Бившева,

І.А. Гончарова,

Т.М. Шипуліна,

Р.Ф. Ханова,
Судді Верховного Суду