Справа № 805/4560/17-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року справа № 805/4560/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Василенко Л.А., Шишова О.О.,

секретар судового засідання Романченко Г.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Буданцевої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року (повний текст складено 22 лютого 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 805/4560/17-а (суддя в 1 інстанції - Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - Управління) в якому просив:

- визнати незаконною відмову Управління щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області;

- зобов'язати Управління розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою споруд протягом 1 місяця з часу проголошення остаточного рішення за цим позовом;

- зобов'язати Управління надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_1, у спосіб, передбачений приписами спеціальних норм Земельного Кодексу України (далі - ЗК України).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 2 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, проте Управління відмовлено з огляду на те, що вказана земельна ділянка відсутня в переліку земельних ділянок, який формується та оприлюднюється на веб-сайтах органів Держгеокадастру. Позивач вважає, що рішення Управління, оформлене листом № Д-3986/0-2853/6-17 від 31 серпня 2017 року, є протиправним та прийняте з порушенням норм чинного законодавства України.

Так, позивач зазначає, що законом визначено виключні підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Лист Управління від № Д-3986/0-2853/6-17 від 31 серпня 2017 року фактично не містить правових підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки відповідач не наводить виключні підстави, які визначені у частині сьомій статті 118 ЗК України. Просив суд визнати таке рішення про відмову незаконним, зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

В матеріалах справи знаходиться відзив відповідача, в яких останній зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 413 "Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" (далі - Постанова № 413), якою передбачено, що дозвіл на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути наданий виключно у випадку, якщо така земельна ділянка міститься в переліку земельних ділянок, який формується та оприлюднюється на веб-сайтах органів Держгеокадастру. Оскільки бажана позивачем земельна ділянка до відведення відсутня в наведеному переліку, відповідач вважає не можливим надання дозволу на розробку землеустрою.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі № 805/4560/17-а позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

Зобов'язано Управління повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області з урахуванням висновків, викладених у рішенні.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач перевищив межі повноважень, визначених ЗК України, діяв необґрунтовано та протиправно. Тому, суд вважав за необхідне зобов'язати Управління повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Суд першої інстанції наголосив, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що: Управління діє не тільки на підставі ЗК України; не виконання Постанови № 413, яка не скасована ані повністю, ані в окремій частині - пряме порушення законодавства України; органами, що забезпечують реалізацію Стратегії є Держгеокадастр; місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам прийнятого відповідно до ЗК України нормативно-правового акту Стратегії; відповідно до практики Верховного Суду України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки особі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, приходить до наступних висновків.

2 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0000 га пасовищ для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

До клопотання позивачем додано: копію паспорту; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; викопіювання з проекту реформування колишнього КСП "Дружба" Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області щодо бажаного місця розташування витребуваної земельної ділянки; довідку за даними форми 6-зем; обґрунтування щодо використання земельної ділянки.

Управління Листом від 31.08.2017 № Д-3986/0-2853/6-17 відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

Відмова обґрунтована тим, що згідно Постанови N 413 органи Держгеокадастру формують та оприлюднюють перелік земельних ділянок з визначенням площі, які передаються в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області. Зважаючи на відсутність бажаної до відведення земельної ділянки в наведеному переліку, відповідач не вбачає правових підстав для надання дозволу на розробку відповідного проекту землеустрою для її відведення.

Так, відповідач зазначає, що надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації може здійснюватися лише відповідно до переліків земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач перевищив межі повноважень, визначених ЗК України, діяв необґрунтовано та протиправно. Тому, суд вважав за необхідне зобов'язати Управління повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га на території Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Суд першої інстанції наголосив, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Однак, колегія суддів з таким висновком погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління Держгеокадастру у Донецькій області діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308, в своїй роботі керується Конституцією України, ЗК України, іншими нормативно-правовими актами та здійснює свої функції безпосередньо, а також через свої структурні підрозділи та в порядку визначених повноважень розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Донецької області з 2013 року.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Частиною 7 наведеною статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовано не лише нормами ЗК України. Останнім прямо визначено, що підставами відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути, зокрема, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам нормативно-правових актів, до яких відносяться постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Постанови № 413, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах норм безоплатної приватизації, повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, відповідно до переліку земельних ділянок, який формується щоквартально та оприлюднюється на офіційних веб-сайтах територіальних органах Держгеокадастру.

Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні:

формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області. Тепер вона перебуває у залежності від результатів відкритих аукціонів попереднього періоду. Встановлений ліміт - 25% від площі земель, переданих на конкурентних засадах. Тобто, робота з проведення земельних торгів у другому кварталі формує базу для безкоштовного передавання землі у четвертому. Все, що напрацювали у третьому кварталі, - для першого кварталу наступного року;

щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок області на офіційних веб-сайтах Управління та структурних підрозділів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок;

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Стаття 117 Конституції України визначає, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Тому, колегія суддів підтримує твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що: Управління діє не тільки на підставі ЗК України; не виконання Постанови № 413, яка не скасована ані повністю, ані в окремій частині - пряме порушення законодавства України; органами, що забезпечують реалізацію Стратегії є Держгеокадастр; місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам прийнятого відповідно до ЗК України нормативно-правового акту Стратегії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції має бути скасовано з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 317, 321, 322, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі № 805/4560/17-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Повне судове рішення - 17 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Л.А. Василенко

О.О. Шишов