Справа № 206/2073/18
Суддя: Кушнірчук Р. О.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/2073/18
Провадження 2-а/206/41/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" травня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 8 роти 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАА № 351620 винесену інспектором 8 роти 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. В обґрунтування позовним вимог посилається на те, що він 06 квітня 2018 року керуючи власним автомобілем BMW Х5, державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Липовій в напрямку сел. Шевченко в м. Дніпро. На смузі зустрічного руху проїхав автомобіль патрульної поліції у складі екіпажу якого, як згодом зясувалось, знаходився інспектор поліції ОСОБА_3 Через декілька кілометрів на вул. Кадровій, напроти будинку №1 його наздогнав зазначений екіпаж патрульної поліції подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив причину зупинки тим, що він, нібито, під час руху транспортного засобу користувався засобом звязку, тримаючи його у руці, чим порушив пункт 2.9.Д ПДР України. Він заперечив проти цього і зазначив, що під час руху не користується засобом звязку - мобільним телефоном, тому що його автомобіль обладнаний пристроєм, який дозволяє вести перемови без допомоги рук. У відповідь на його заперечення інспектор поліції ОСОБА_3 зазначив, що у патрульному автомобілі є в наявності відео реєстратор, яким було зафіксовано факт вчинення ним порушення у сфері безпеки дорожнього руху, а саме порушення вимог пункт 2.9.Д ПДР України. Він попрохав ознайомити його з цими доказами, на що інспектор поліції ОСОБА_3 погодився. Пошук у відео реєстраторі факту вчинення ним порушення ПДР України зайняв у інспектора поліції ОСОБА_3 більше 20 хвилин, після чого він повідомив йому, що такий факт відсутній у відео реєстраторі, але він бачив скоєння правопорушення на власні очі, тому не зважаючи на відсутність доказів склав постанову серії ЕАА № 351620 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач не погодився з постановою, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки він був позбавлений можливості скористуватись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також відповідачем безпідставно та бездоказово було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив скасувати вказану постанову, вважаючи її незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства та пояснив, що він не користувався засобами звязку, тримаючи їх в руці, оскільки його транспортний засіб обладнано пристроєм для перемовин з функцією «вільні руки» (Hands-Free), яким він і користується. Крім того, інспектором патрульної поліції при розгляді справи не було надано доказів, які б свідчили про вчинення ним вищезазначеного правопорушення.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідач інспектор Грицюк А.О. та представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпрі надали до суду письмові заперечення, в яких просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглядати справу за їх відсутності. Крім того, представником ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Дніпрі на адресу суду надано відеозапис з нагрудної камери відповідача, яка фіксувала процес оформлення адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2018 року позивач, керуючи автомобілем BMW Х5, державний номер НОМЕР_1, був зупинений інспектором 8 роти 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_3, який звинуватив його у порушенні пункту 2.9.д Правил дорожнього руху, внаслідок чого останнім було винесено постанову серії ЕАА № 351620 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, у тому числі, за користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Статтею ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та обєктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

З наведеного вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами.

Так, з Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 патрульної поліції в Дніпропетровській області на адресу суду надійшов компакт-диск із відеофіксацією подій, які відбувалися за участю позивача 06 квітня 2018 року, внаслідок чого останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Проте, наданий відеозапис починається вже з моменту спілкування інспектора Грицюка А.О. з позивачем ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу та не містить зафіксованого самого факту порушення позивачем п. 2.9.д Правил дорожнього руху.

Відеозапис може бути належним доказом виключно за умови фіксації на ньому безпосередньо події вчинення позивачем правопорушення, в звязку із чим, суд не може прийняти наданий відеозапис належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 інших допустимих доказів (таких як пояснення свідків або належної фіксації правопорушення за допомогою технічних засобів), які б безпосередньо зафіксували та підтверджували порушення позивачем п. 2.9.д Правил дорожнього руху - до суду надано не було.

З огляду на те, що відповідач не зявився до суду та не надав безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 279, 280 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому відсутні і підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

За викладених обставин постанова серії ЕАА № 351620 від 06 квітня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9,11,71,162,163 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАА № 351620 від 06 квітня 2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук