Справа № 826/1762/17
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1762/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_3 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2017, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування в розмірі 530141,36 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2017 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 кошти в розмірі 530 141,36 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явився представник апелянта, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі акта № 480/26-54-17-01-17- від 02.06.2015 року від 02.06.2015 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_3, винесено податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 року № .

На підставі п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на адресу відповідача направлено податкову вимогу № 12211-23 від 25.09.2015 року на суму боргу 530 238,98 грн.

Крім того, 16.03.2016 року ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення № 1482/С/26-54-17-25 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності платника податків.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування в розмірі 530141,36 грн., є узгоджено.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковитй борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.,п. 58.1, 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення - рішення.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, з аналізу вищенаведених норм ПК України, вбачається, що зобов'язання є узгодженим, якщо платнику достеменно повідомлено про податкове повідомлення - рішення та він його не оскаржив.

Як встановлено колегією суддів, судом першої інстанції не було досліджено, щодо повідомлення відповідачу про існування названого податкового повідомлення-рішення № від 15.06.2015 року, і відповідно не з'ясовано щодо можливого його оскарження.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 07.07.2011року № 3609-УІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України, встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів.

Разом з тим, п. 56.21. ст. 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Як встановлено колегією суддів, позивачу стало відомо про існування податкового повідомлення-рішення після отримання ним спірного судового рішення.

На сьогоднішній день позивачем оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва податкове повідомлення-рішення на підставі якого з апелянта стягнуто кошти.

Таким чином, відсутні підстави для ствердження щодо узгодженого податкового повідомлення-рішення і стягнення на підставі цього податкового рішення з апелянта коштів.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається узгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац 4 пункту 56.18 ст. 56 ПКУ).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки правомірність податкового повідомлення-рішення від 15.06.2015 № є предметом судового розгляду, а податкова вимога від 25. 09.2015 року №12211-23 винесена з порушенням норм діючого законодавства, оскільки необхідною умовою для надіслання (вручення) - податкової вимоги є наявність не сплаченої в установлені законодавством строки узгодженої суми грошового зобов'язання, а отже, відсутні підстави для стягнення коштів.

Доводи апеляційної скарги та апелянта спростовують висновки суду першої інстанції, через що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про зупинення провадження у справі колегія суддів приходить до наступного. Вказане клопотання протирічить позиції відповідача висловленої на початку судового засідання в суді апеляційної інстанції, оскільки представником ДФС заявлено як щодо того, що податкове повідомлення є узгодженим так і пояснення, що воно є не узгодженим.

Колегія суддів зазначає, що вказане клопотання не вмотивовано, не обґрунтовано щодо залежності даної справи від іншої, а тому не підлягає задоволенню.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2017 у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.04.2017 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позову Державній податковій інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлений 17.05.2018 року.