Справа № 161/6493/18
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6493/18
Провадження № 2-а/161/322/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Бортнюк А.В.

з участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бубнюка Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Грицик Марії Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Грицик Марії Володимирівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 квітня 2018 року щодо нього відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 452949 за ч.2 ст.122 КУпАП, з якої вбачається, що ОСОБА_2., керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись в м.Ковель по вул.. Незалежності в напрямку вул.. Брестської, не ввімкнув відповідний покажчик повороту праворуч на перехресті, чим порушив п. 9.2 б ПДР України. У зв'язку із чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вважає винесену постанову незаконною, та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що, не ввімкнув покажчик повороту, оскільки вважав, що знаходиться на головній дорозі, яка не змінює свого напрямку, смугу руху не змінював та поворот не здійснював.

Враховуючи вищевикладене просив суд ухвалити рішення про скасування зазначеної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказував, що при складенні оскржуваної постанови поліцейським було дотримано вимоги чинного законодавства. А тому, вважає постанову законною, а позов безпідставним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2018 року поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядовою поліції Грицик М.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 452949 за ч.2 ст.122 КУпАП, з якої слідує, що ОСОБА_2 .., керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись в м.Ковель по вул.. Незалежності в напрямку вул.. Брестської, не ввімкнув відповідний покажчик повороту праворуч на перехресті, чим порушив п. 9.2 б ПДР України. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до п. 9.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП України передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.1.10 Правил перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Головна дорога - це дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається відповідними знаками

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про ад.міністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що вул. Незалежності є головною дорогою по відношенню до вул. Брестської, будь-яких знаків зміни направлень не встановлено, а тому оскільки позивач не мав намір змінювати напрямок руху, то відповідно до правил ПДР не повинен включати поворот, який вказує на зміну напрямку руху. Відповідачем не надано суду належних доказів того, що автомобіль під керуванням позивача повертав, розвертався чи виконував маневр.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює поняття адміністративного правопорушення, як протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто елементом складу адміністративного правопорушення неодмінно повинна бути вина у формі умислу чи необережності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, відповідач, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

За таких обставин, суд приходить висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена, тому позовна заява підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286,293, 295, 297 КАС України; ст. ст. 122, 245, 251, 252, 254, 268, 280, 289 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії АР № 452949 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.