Справа № 810/1160/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2018 року № 810/1160/18
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області (Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4), у якому позивач просить:

- визнати неправомірним рішення Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 04.12.2017 №20;

- зобов`язати Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту подачі заяви.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно не взяв до уваги архівну довідку Міноборони, що підтверджує участь ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим дійшов безпідставних висновків про відсутність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що встановити період участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не вбачається можливим, позаяк у наданій позивачем архівній довідці не вказано календарних дат, у які позивач безпосередньо виконував роботи у зоні відчуження.

У судове засідання, призначене на 17.04.2018, учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від позивача 17.04.2018 через канцелярію суду надійшло клопотання, у якому він просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про обставини, які б перешкоджали розгляду справи по суті або свідчили про наявність поважних причин неявки у судове засідання, не зазначив.

Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням категорії ІІ серії НОМЕР_1 .

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бородянського відділу Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 04.12.2017 №20 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відмовлено, оскільки додані до заяви документи, а саме, архівна довідка, видана Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 15.10.2015 №179/1/11369, не містить відомостей про період участі ОСОБА_1 у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, наявність у особи посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є вичерпним доказом участі особи в заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені у Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі Порядок №22-1).

Відповідно абзацу 7 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надали територіальному органу Пенсійного фонду документи, що підтверджують факт їх роботи у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, призначається пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку на вісім років.

Факт виконання особою роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та її тривалість повинні бути підтверджені документами, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням категорії ІІ серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

На підтвердження факту того, що ОСОБА_1 працював у 1987 році у зоні відчуження понад 14 днів позивачем до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду було надано архівну довідку №179/1/11369 від 15.10.2015, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, відповідно до якої, згідно з архівними документами військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 05.05.1987 по 04.10.1987.

Аналогічні відомості про період участі (роботи) позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС наведені у військовому квитку НОМЕР_3 . Так на сторінках 24-25 даного квитка зазначено, що ОСОБА_1 з 05.05.1987 по 04.10.1987 виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії у 30-ти кілометровій зоні. Доза опромінення станом на 05.10.1987 склала 6,34 р/год.

Беручи до уваги, що факт роботи позивача у м. Чорнобиль у 1987 році понад 14 днів підтверджується архівною довідкою, виданою Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови у призначенні позивачеві пенсії із зниженням пенсійного віку.

При цьому суд повністю відхиляє зауваження відповідача, суть яких зводиться до тверджень про неможливість призначення пенсії позивачеві із зниженням пенсійного віку позаяк з архівної довідки №179/1/11369 від 15.10.2015 неможливо встановити дні виїзду в зону відчуження.

Суд зауважує, що абзацом 7 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку №22-1, на який у тому числі посилається відповідач заперечуючи проти позову, передбачено, що відповідний документ про участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС має містити відомості про: (1) період роботи, (2) населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У даному випадку архівною довідкою №179/1/11369 від 15.10.2015 підтверджується, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 05.05.1987 по 04.10.1987, тобто понад 14 днів.
Таким чином архівна довідка, яку позивач подав до відповідача містить відомості про період роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посилання відповідача на те, що документи, подані для підтвердження періоду (періодів) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають містити відомості про конкретні дні виконання відповідних робіт не ґрунтуються на законі.

Суд зазначає, що під «періодом роботи», у даному випадку, слід розуміти проміжок часу, протягом якого особа виконувала роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який, в залежності від небезпечності, тривалості, інтенсивності виконуваних робіт, обчислюється годинами, днями, місяцями, роками.

Порядок №22-1 не містить вимог, які б давали підстави стверджувати, що такий період має обчислюватись виключно днями або вказівкою на конкретні календарні дати.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач не виконував робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 05.05.1987 по 04.10.1987 або що період участі позивача у таких роботах становив менше 14 днів, не надав.

У частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що встановлені під час розгляду обставини свідчать, що приймаючи оспорюване рішення, відповідач документально підтверджених відомостей про період участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про відсутність у позивача права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що рішення Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 04.12.2017 №20 є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки позивачем відповідачеві були надані усі документи, передбачені Порядком №22-1 для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, а інших обставин, окрім тих, що наведені в оспорюваному рішенні, які б виключали можливість призначення позивачеві пенсії за віком, відповідач під час розгляду справи не зазначив, вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших судових матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 04.12.2017 №20.

Зобов`язати Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області (ідентифікаційний код 41248152, місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 4) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту подачі заяви про призначення пенсії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 18.05.2018.

Суддя Панченко Н.Д.