Справа № 826/8434/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року № 826/8434/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та скасувати рішення № 38413-17 про опис майна у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскільки грошове зобов'язання, що було нараховано позивачу контролюючим органом відповідно до податкового повідомлення-рішення, є неузгодженим за приписами ст. 56 Податкового кодексу України, то такі зобов'язання не вважаються податковим боргом, а тому у відповідача відсутнє законне право на податкову заставу та винесення відповідних рішень.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов, в якому він зазначає, що станом на 16.06.2017 згідно даних інформаційних систем органів ДФС по ТОВ «ТЛ Груп» інформація щодо адміністративного або судового оскарження була відсутня. А в подальшому станом на 14.08.2017 згідно даних інформаційної системи органів ДФС у м. Києві повідомляє, що згідно ст. 60 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755 - VI зі змінами та доповненнями, оскаржувана податкова вимога вважається відкликаною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 28 серпня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд ухвалив перейти до письмового розгляду справи з урахуванням вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На підставі направлення від 28.04.2017 № 958/26-15-14-06-03, виданого Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом. За результатами перевірки складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп», код 36756988, з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 21.12.2015 № 15 з «JSC «Transporto logistika, tranzitas» (Литва) згідно листів АТ «ПроКредит Банк» від 08.12.2016 № 1-2/16/3618/8 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 12.12.2016 № 50310/10), від 10.01.2017 № 1-2/17/373/5 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 13.01.2017 № 1457/10)» від 16.05.2017 № 475/26-15-14-06-03/36756988 (далі - Акт перевірки). На підставі Акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 30.05.2017 № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності 11 964,03 грн.

27 червня 2017 року позивачу надіслано податкову вимогу від 16.06.2017 № 38413-17, в якій зазначено, що з 14.06.2017 на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуває право власності в майбутньому розповсюджується право податкової застави, а на суму боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України. Органом доходів і зборів буде здійснено опис майна в податкову заставу. Також Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві надіслано Рішення № 38413-17 про опис майна у податкову заставу.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача та вважаючи його незаконним, таким що суперечить нормам законодавства та підлягає скасуванню позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем відповідно до витягу інтегрованої карти платника податків по код платежу 210810000, який надав відповідач разом з запереченнями, 27.06.2017 позивач сплатив грошове зобов'язання, визначене за результатами перевірки на підставі Платіжного доручення № 408 від 27.06.2017 у сумі 11 964,03 грн. Вказана оплата була зарахована та відображена в інтегрованій картці платника податків, в наслідок чого відбулось автоматичне зменшення боргу.

Крім того, відповідач в запереченнях зазначив, що станом на 14.08.2017 згідно даних інформаційної системи органів ДФС у м. Києві, оскаржувана податкова вимога № 38413-17 від 16.06.2017 вважається відкликаною.

Також представник відповідача надав в судовому засіданні копію службової записки від 14.08.2017, зі змісту якої вбачається, що станом на 14.08.2017 згідно даних інформаційної системи органів ДФС по ТОВ «ТЛ Груп» () податковий борг не обліковується.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві повідомило, що згідно з ст. 60 Податкового кодексу України, податкова вимога вважається відкликаною.

Згідно з пп. 60.1.1 п. 60.1, п. 60.2 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Оскільки право податкової застави припиняється у разі відсутності податкового боргу, таким чином рішення про опис майна у податкову заставу № 38413-17 від 16.06.2017 вважається таким, що втратило правову силу.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТЛ Груп» (03142, м. Київ, пр-т Палладіна, буд. 34, ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа