Справа № 820/1748/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 р. Справа № 820/1748/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма", з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України по взаємовідносинам ТОВ "Компані "Плазма" () з ТОВ "Торговий дім "Електротехмаш" (код 39103351) №581819/36226451 від 01.02.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 135 від 14.12.2017 року, №583266/36226451 від 02.02.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 96 від 08.12.2017 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 135 від 14.12.2017 року та № 96 від 08.12.2017 року по взаємовідносинам ТОВ "Компані "Плазма" () з ТОВ "Торговий дім "Електротехмаш" (код 39103351).

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 02.10.2017 року між МПП "Агросервіс" та ДП з іноземною інвестицією "Сантрейд" було укладено договір поставки №60206814 від 02.10.2017 року, за яким ДП з іноземною інвестицією "Сантрейд" а МПП "Агросервіс" товар. На виконання умов договору та відповідно до положень ст. ст. 187, 201 ПК України МПП "Агросервіс" було складено податкові накладні №2, №3, №4. Рішенням комісії Державної фіскальної служби України №256365/30039435 від 31.10.2017 року відмовлено в реєстрації податкової накладної №4, оскільки позивачем надано копії документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, а рішення комісії ДФС України №256365/30039435 від 31.10.2017 року є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Державної фіскальної служби України, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце якого повідомлявся належним чином у відповідності до вимог КАС України. В наданому до суду відзиві на адміністративний позов (Вх. № 01-26/15946/18) (а.с. 62 - 63), зазначив, що дії ДФС обґрунтовані, а оскаржуване рішення повністю відповідає вимогам діючого законодавства, є законним, оскільки позивачем не в повному обсязі надано документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме докази постачання продукції, її приймання та зберігання, транспортування, отримання відповідальними особами (що підтверджують перехід права власності) та документи, що підтверджують оплату та відповідність продукції. Таким чином, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" (, адреса: 61108, м. Харків, просп. Академіка Курчатова, буд. 12, оф. 132), зареєстрований в якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ Компані Плазма (Постачальник) та ТОВ Торговий дім Електротехмаш (Покупець) було укладено договір поставки №07/02 від 08 лютого 2017 року, згідно умов якого Постачальник зобов'язується передати товар, найменування та кількість якого вказано в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору та документи, які відносяться до нього у власність Покупця, а Покупець прийняти та сплатити його вартість на умовах договору (а.с. 46).

Згідно п.1.2 Розділу І вказаного договору, кількість, ціна, асортимент та строки постачання Товару визначаються Специфікаціями, які є складовими та невід'ємними частинами даного Договору.

Відповідно до п. 3.1. покупець оплачує поставлені товари за цінами та в терміни, вказаними у Специфікаціях, які є невідємною частиною дійсного Договору.

Згідно п. 3.3. Договору, розрахунковими документами є рахунки Постачальника.

Також, 08.02.2017 року між ТОВ Компані Плазма та ТОВ Торговий дім Електротехмаш було укладено Специфікацію № 4 до договору поставки № 07/02 на загальну суму 2 430 355,57 грн., в т.ч. ПДВ 405 059,26 грн., в якій зазначено детальний перелік найменування, кількості та вартості товару, а саме: пульт управління ППН-lc ППН-1.06.00000-03, пневморозподільник ВР-404-2.31.047.013, пневмомотор П12-12, гальмівна стрічка ЛС-110, пристрій направляючий, гальмівна накладка, шестерня моторна, кільце масловідбивне, прокладка циліндра П2.5Ф016, кільце поршневе маслозємне 120-1004035, кільце поршневе компресорне 120-1004025, поршень 112,5Ф-033, шатун поршневий 112.50-036, втулка шатуна 112.50-4040, шатун головний 112.50-037, пробка кільце поршня ДР5У-4026, палець поршня ЛР5У-030, золотник 117.5.030, щока колінчастого вала 119.143, вал колінчастий 119.143, палець поршневого шатуна 112.5Ф.081 (а.с. 44).

Згідно Специфікації до вказаного договору, умовами оплати товару по Специфікації є:

- передоплата в розмірі 70% протягом 5 банківських днів після підписання Специфікації, 30% по факту готовності товару к відвантаженню.

ТОВ Компані Плазма було виписано рахунок на оплату товару № 4503 від 08.12.2017 року на загальну суму 2 025 296,31 грн., в т.ч. ПДВ 405 059,26 грн. (а.с. 48).

Факт оплати ТОВ Компані Плазма товару відповідно до умов договору № 07/02 підтверджується копіями виписок АБ Південний по рахунку № 6809 (а.с. 18 - 37, 53 - 55).

Згідно умов договору оренди №1/2018/7 від 16.01.2017 року, укладеного між ТОВ "МК СКСМ" (Орендодавець) та ТОВ "Компані Плазма" (Орендар), Орендодавець передає а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 109 (нежитлові приміщення) (а.с. 41 - 43).

Згідно актів прийому - передачі від 01.03. та 22.03.2017 року, ТОВ "МК СКСМ" передав, а ТОВ "Компані Плазма" прийняв зазначене в договорі оренди нерухоме майно за м. Харків, вул. Пушкінська, 109 разом із основними засобами, обладнанням, іншим майном, відмінним від нерухомості, згідно переліку наведеному в Додатку №5 до договору (29 - 30, 43).

Суд зазначає, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Судом встановлено, що на виконання умов договору поставки договору поставки №07/02 від 08.02.2017 року та вищевказаних норм законодавства, позивачем було подано на реєстрацію в ЄДР податкові накладні №96 від 08.12.2017 року та №135 від 14.12.2017 року.

Проте, Державною фіскальною службою України було складено квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.12. та від 29.12.2017 року, в яких зазначено що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами оцінювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 8431. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК№96 від 08.12.2017 року та №135 від 14.12.2017 року (а.с. 73 - 74).

Згідно повідомлень Державної фіскальної служби України щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК від 29.01.2018 року та від 30.01.2018 року, реєстрацію зазначених податкових накладних №96 від 08.12.2017 року та №135 від 14.12.2017 року зупинено (а.с. 17, 50).

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" N 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та / або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем до органу ДФС було надіслано лист Вих. № 2901-04 від 29.01.2017 року, в якому зазначено що підприємство займається комплексним матеріально - технічним постачанням підприємств та організацій промислової сфери. Основними напрямками діяльності підприємства є: промислове устаткування (насоси, вентилятори, підйомно - транспортне обладнання, гірничо - шахтне устаткування, редуктори і мотор-редуктори, електродвигуни, компресори, силові трансформатори), фільтри, гумотехнічні та азбестотехнічні вироби, технічні і фільтрувальні тканини, різні вироби з металу, інструмент і КВП. На даний момент одне з основних напрямків діяльності підприємства є: комплексне постачання підприємств і організацій підйомно - транспортним устаткуванням та вантажопідйомною технікою для роботи з різними видами вантажів.

Окрім того, позивачем також зазначено, що підприємство не є виробником товару, яке поставлялося позивачем ТОВ "Торговий дім "Електротехмаш" за договором поставки № 07/02 від 08.02.2017 року. Підприємство виступає посередником у торгівлі для подальшого перепродажу товарів, у зв'язку з чим передплачувало постачальникам. Постачальниками для ТОВ "Компані Плазма" товару за договором поставки № 07/02 від 08.02.2017 року є: ТОВ "НПО Максіма", ТОВ "Альянс Снаб", ТОВ "Білоцерковський завод "Трібо", ТОВ "Мокік", ТОВ "Ольга", ТОВ "ТВК Крос", ТОВ "Стілмарт груп", ПП "ХС "Груп" (а.с. 33 - 34).

Проте, не зважаючи на наданні пояснення та документи, рішеннями комісії ДФС України № 581819/36226451 від 01.02.2018 року та № 583266/36226451 від 02.02.2018 року відповідно до пп.201.16.3 п.201.16 ст. 201 ПК України відмовлено у реєстрації податкових накладних №96 від 08.12.2017 року та №135 від 14.12.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування (а.с. 16, 49).

Відповідно до абз. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» № 190 від 29.03.2017 року (далі за текстом - Постанова №190), комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії повинні містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування".

Проте, в рішенні не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію зазначеної податкової накладної.

Отже, на думку суду, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

При цьому, суд зауважує, що оскільки до позивача було встановлено ОСОБА_1 оцінки ступеня ризиків невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8431, Комісією безпідставно не враховано пояснення та документи позивача, що він не є виробником товару за договором №07/02 від 08.02.2017 року, а виступає лише посередником у торгівлі для подальшого перепродажу товарів.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ТОВ "Торговий дім "Електротехмаш" згідно договору поставки №07/02 від 08.02.2017 року, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено, а тому є такими, що підлягають скасуванню.

У відзиві на позов представник відповідача вказав на те, що позовна вимога про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, є передчасною та не підлягає задоволенню, оскільки питання реєстрації податкових накладних в реєстрі є дискреційною функцією фіскального органу.

Суд критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій ОСОБА_2 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_2 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 року № 7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до частини першої статті 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 62 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява № 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 135 від 14.12.2017 року та № 96 від 08.12.2017 року по взаємовідносинам ТОВ "Компані "Плазма" () з ТОВ "Торговий дім "Електротехмаш" (код 39103351), є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Суд вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним рішень.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, частково підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295, п.15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" (, адреса: 61108, м. Харків, просп. Академіка Курчатова, буд. 12, оф. 132) до Державної фіскальної служби України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №581819/36226451 від 01.02.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 135 від 14.12.2017 року, №583266/36226451 від 02.02.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 96 від 08.12.2017 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 135 від 14.12.2017 року та № 96 від 08.12.2017 року по взаємовідносинам ТОВ "Компані "Плазма" () з ТОВ "Торговий дім "Електротехмаш" (код 39103351).

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" () судові витрати в розмірі 5286 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 17 травня 2018 року.

Суддя Шевченко О.В.