Справа № 826/10851/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 травня 2018 року № 826/10851/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області (далі - відповідач - 1), Служби безпеки України (далі - відповідач - 2) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо зняття арештів, накладених на земельну ділянку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, яка належить позивачу;

- зобов'язання відповідачів вчинити усі дії, необхідні для зняття арештів, накладених на земельну ділянку, яка належить позивачу, а саме: видати представнику засвідчену копію постанови старшого слідчого в ОВС СВ ГУ СБУ від 03 березня 2016 року №51/12-2116 (витягу з неї) про зняття арешту ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, або підготувати належну заяву із зазначенням НОМЕР_1 ділянки, адреси, П.І.Б. власника - ОСОБА_1 та ідентифікаційного номеру власника ділянки, а також направити заяву із копією постанови старшого слідчого ОВС СВ ГУ СБУ від 03 березня 2016 року №51/12-2116 до відповідного органу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, серед іншого, вказує, що на даний час вона позбавлена можливості вирішити питання в робочому порядку щодо зняття арешту з земельної ділянки, який накладений був в рамках кримінального провадження.

При цьому, письмові звернення позивача від 25.04.2016 та 03.06.2016 залишено відповідачами без розгляду.

Відповідачі проти позову заперечили з відстав, які викладені в письмових запереченнях та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 362 та ч. 4 ст. 190 КК України, внесено кримінальне провадження №0000031 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) 27.11.2012 р. на підставі кримінальної справи № 1592 (12.10.2010 р. кримінальні справи № 1601 та № 1592 об'єднані в одне провадження та об'єднаній кримінальній справі надано № 1592).

Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000063, яке внесене 06.03.2013 до ЄРДР на підставі кримінальної справи № 1663, яка розслідувалась за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ч. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України.

Крім того, слідчим відділом прокуратури м. Києва здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000055 від 22.01.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. З ст. 289, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 365, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 233, ч. З ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, зареєстрованому у ЄРДР на підставі матеріалів кримінальних справ № 50-6217 та 50-6224, яке об'єднано з кримінальним провадженням № 0000031 і об'єднаному провадженню присвоєно №0000031.

02.02.2016 кримінальне провадження № 0000063 об'єднане з кримінальним провадженням № 0000031 і об'єднаному провадженню присвоєно №0000031.

У ході досудового слідства у вказаних вище кримінальних справах ряд земельних ділянок визнані речовими доказами і на них накладено арешт.

Зокрема, на земельну ділянку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, яка належить позивачу накладено арешт.

В подальшому, постановою Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 02.03.2016 скасовано арешт, який накладався у кримінальному провадженні №0000031 під час досудового розслідування, зокрема з земельної ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Як зазначає ОСОБА_1 станом на час подання даного адміністративного позову обтяження щодо земельної ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 не знято, оскільки при перевірці Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, запис про обтяження, щодо якого подано заяву, відсутній (лист управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.04.2016 №Г-2149).

На думку позивача, причиною відмови щодо скасування арешту земельної ділянки НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 стало те, що слідчим Чудійовичем В.В. неповно заповнено заяви на зняття арешту.

Суд оцінюючи вказані доводи вважає їх не обґрунтованими, оскільки, як самостійно вказано ОСОБА_1.В. у позовній заяві (т. 1, а.с. 5), що під час накладання арешту, Перша київська державна нотаріальна контора допустила помилку, зазначивши скорочений номер ділянки « 213» замість повного номеру.

З вказаного слідує, що безпосередньо перепоною для зняття обтяження земельної ділянки є наявність помилки, допущеною Першою київською державною нотаріальною конторою під час реєстрації відповідного обтяження.

Тобто, суд зазначає, що бездіяльності відповідачів щодо зняття арештів, накладених на земельну ділянку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, яка належить позивачу допущено не було, оскільки відповідна постанова була прийнята відповідачем - 1 та скерована відповідним органам для її виконання, що підтверджується, зокрема листом від 21.03.2016 №51/17/Г-25ПІ/122.

Як наслідок відсутні підстави для зобов'язання відповідачів вчинити певній дії, оскільки фактично дії щодо зняття арешту на земельну ділянку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 Головним управлінням Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області вчинено.

Водночас, доводи позивача про не розгляд відповідачем -1 її звернень від 25.04.2016 та 03.06.2016 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи містяться відповідні листи-відповіді (т. 1, а.с. 45, 46).

Поряд з цим, додатково суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Частиною 1 ст. 26 вказаного Закону визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 за №3502/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за №1429/20167 затверджено Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Пунктом 2.1 розділу II Порядку №3502/5 встановлено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Документи, що подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами (п. 1.5 розділу I Порядку №3502/5).

При цьому, внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав здійснюються в день прийняття заяви органом державної реєстрації прав або нотаріусом (п. 1.4 розділу I Порядку №3502/5).

Згідно з п. 2.4 розділу II Порядку №3502/5 для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку з допущенням технічної помилки заявник подає документ, у якому виявлено технічну помилку, та копії документів, визначені у пункті 2.3 цього розділу.

У разі допущення технічної помилки не з вини державного реєстратора заявник подає документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

В свою чергу, технічна помилка це описка, друкарська, граматична, арифметична помилка.

Таким чином, з урахуванням зазначеного в сукупності суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, адже перешкодою для реалізації права власності у повному обсязі та зняттям арешту на відповідну земельну ділянку є технічна помилка, яка була допущення Першою київською державною нотаріальною конторою при реєстрації обтяження.

Тобто, суд зазначає, що за наслідком звернення ОСОБА_1 із заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку з допущенням технічної помилки, зокрема, при реєстрації обтяження на земельну ділянку в частині її номера та й прийняття відповідного рішення про внесення змін до записів Державного реєстру, з урахування подальшого надання відповідної постанови про зняття арешту, права та охоронювані законом інтереси останньою можуть бути відновленні.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева