Справа № 804/57/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року

Київ

справа №804/57/17

провадження №К/9901/21711/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України про скасування рішення та наказу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Кононенко О. В., суддів: Боженко Н. В., Гончарової І. А. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Головко О. В., суддів: Суховарова А. В., Ясенової Т. І.,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України, в якому просив:

скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 30 червня 2016 року № 199 та виданий на підставі цього рішення наказ Міністерства юстиції України від 20 липня 2016 року № 2133/5;

зобов'язати Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю від 15 червня 2009 року НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_1.

В обґрунтування позову зазначає, що Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату протиправно зроблено висновок про порушення позивачем правил професійної етики, що слугувало підставою для прийняття наказу від 20 липня 2016 року № 2133/5 щодо анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю від 15 червня 2009 року НОМЕР_1.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернувсь до суду з метою захисту своїх прав.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 30 червня 2016 року № 199.

Скасовано наказ Міністерства юстиції України від 20 липня 2016 року № 2133/5.

Зобов'язано Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 від 15 червня 2009 року НОМЕР_1.

Стягнуто з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в сумі 551.20 гривень.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

В обґрунтування касаційної скарги вказує на ненадання судами попередніх інстанцій оцінки даним, які містяться на сайті Міністерства юстиції Російської Федерації, а саме: про складення позивачем 28 квітня 2014 року кваліфікаційного екзамену; про видачу 15 травня 2014 року Головним управлінням Міністерства юстиції Російської Федерації у Республіці Крим та міста Севастополя позивачу ліцензії № 36; про винесення 20 травня 2014 року наказу щодо наділення ОСОБА_1 повноваженнями нотаріуса; про винесення наказу від 24 березня 2015 року щодо припинення повноважень нотаріуса. Наведене свідчить, на думку відповідача, про порушення ОСОБА_1 Правил професійної етики нотаріусів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2013 року № 2104/5 (далі - Правила професійної етики).

Водночас позивач у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 здійснював нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого 15 червня 2009 року Міністерством юстиції України.

17 червня 2016 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області направлено Міністерству юстиції України подання № 07-27/4751 щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1, в обґрунтування якого зазначено про проведення перевірки відомостей, які містяться на сайті Міністерства юстиції Російської Федерації, якою встановлено, що ОСОБА_1 є діючим нотаріусом у реєстрі нотаріусів та осіб, що склали кваліфікаційний іспит на території Російської Федерації. Разом з цим, відповідно до листа Головного територіального управління юстиції в Херсонській області від 03 червня 2016 року № 04-19/3965 нотаріус ОСОБА_1 не виконав вимоги наказу Міністерства юстиції України від 07 липня 2014 року № 1087/5.

Так, Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України 30 червня 2016 року було проведення засідання, за результатами якого складено протокол № 23 засідання комісії, на якому розглянуто вказане подання Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17 червня 2016 року № 07-27/4751, в результаті чого Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України прийнято рішення від 30 червня 2016 року № 199 стосовно анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 15 червня 2009 року за НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, з підстав порушення останнім вимог підпункту "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат".

Враховуючи вказане рішення Міністерством юстиції України видано наказ від липня 2016 року № 2133/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України порушено порядок розгляду подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1, а саме не було повідомлено позивача про дату, час, та місце засідання комісії, що призвело до прийняття оскаржуваного рішення без врахування пояснень та інформації, яку б міг надати позивач, що мають суттєве значення.

Таку позицію Дніпропетровського окружного адміністративного суду підтримав і Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Верховний Суд зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України "Про нотаріат".

Визначення нотаріус міститься у статті 3 наведеного Закону та означає уповноважену державою фізичну особу, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 5 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29 1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов'язки, передбачені законом.

Згідно з частиною першою статті 7 вказаного Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Частиною дев'ятою статті 10 Закону України "Про нотаріат" обумовлено, що питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

За правилами частини десятої цієї ж статті вказаного Закону порядок внесення відповідно Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2011 року № 1904/5 затверджено Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок № 1904/5).

Відповідно до наведеного Порядку подання повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

До Подання додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності); копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса); копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо; засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін'юсту, управління юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" або Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю позивача слугувало неодноразове порушення позивачем Правил професійної етики, яке полягає у перебуванні ОСОБА_1 в реєстрі нотаріусів Міністерства юстиції Російської Федерації та осіб, що склали відповідний кваліфікаційний іспит. Крім цього, позивачем не виконано вимоги пунктів 1.2, 1.4 наказу Міністерства юстиції України від 07 липня 2014 року № 1087/5 "Про припинення приватної нотаріальної діяльності", згідно з якими зобов'язано осіб, які здійснюють приватну нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та місті Севастополі передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву, а також гербову печатку та реєстри для реєстрації нотаріальних дій в строк до 08 серпня 2014 року.

Водночас, матеріали справи підтверджується, що ОСОБА_1 переїхав разом з дружиною та малолітньою дитиною на постійне місце проживання у місто Орджонікідзе Дніпропетровської області та став на військовий облік.

08 серпня 2014 року позивачем була передана Головному територіальному управлінню юстиції у Херсонській області для знищення печатка приватного нотаріуса, про що було складено відповідний акт, який міститься в матеріалах справи.

Разом з цим, начальника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було повідомлено про відсутність можливості вивозу з території Автономної Республіки Крим архіву у зв'язку з митними пунктами Російської Федерації.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2015 року ОСОБА_1 був призначений на посаду державного нотаріуса Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, що підтверджується наказом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 14 травня 2015 року № 1492-к.

На підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 14 липня 2015 року 2015-к позивача звільнено з Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Після звільнення ОСОБА_1 вчиняв дії спрямовані на підготовку приміщення для зайняття нотаріальною діяльністю у місті Одесі, на підтвердження чого надані, зокрема, договір купівлі продажу нежитлового приміщення, договір підряду, квитанції, технічний паспорт, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 1904/5 після попереднього розгляду членом Комісії Подання розглядається на засіданні Комісії у присутності нотаріуса, щодо якого внесено Подання, представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управління юстиції або територіального уповноваженого.

Неявка на засідання Комісії нотаріуса, представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управління юстиції або територіального уповноваженого, які належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання Комісії, не є перешкодою для розгляду Подання, проте Комісія може визнати присутність зазначених осіб обов'язковою.

Пунктом 9 Порядку № 1904/5 визначено, що розгляд Подання на засіданні Комісії розпочинається з доповіді члена Комісії, який підготував висновок, після чого заслуховуються представник Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управління юстиції або територіальний уповноважений та нотаріус, щодо якого складено Подання.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1904/5 на засіданні заслуховуються члени Комісії, досліджуються та аналізуються подані документи.

У разі відсутності безспірного підтвердження факту порушення закону Комісія відхиляє Подання.

У разі відсутності необхідної інформації стосовно обставин, викладених у Поданні, або наявності додаткових відомостей Комісія може перенести розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до вирішення зазначених питань або повернути на доопрацювання до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін'юсту, управління юстиції, Нотаріальної палати України, але не більше ніж на тридцять днів з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1Закону.

Як вбачається з протоколу № 23 засідання Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України позивача не було повідомлено про дату, час та місце засідання комісії.

У копії листа Головного територіального управління юстиції у Одеській області від 17 червня 2016 року № 07-29/5038 зазначено адресу: АДРЕСА_1.

Натомість, відповідачами не надано доказів отримання зазначеного листа позивачем та не взято до уваги, що 22 грудня 2014 року місце проживання позивача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2, про що Міністерству юстиції України було відомо, зважаючи на те, що позивач після зміни місця реєстрації працював у Державній нотаріальній конторі.

За такого правового врегулювання та обставин справи, відповідачами належним чином не повідомлено нотаріуса про дату, час та місце проведення засідання комісії всупереч приписів пункту 8 Порядку № 1904/5.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачу не було запропоновано надати пояснення з приводу порушення ним Правил професійної етики, що відповідно до Порядку № 1904/5 є обов'язковим.

Таким чином, зазначене порушення призвело до того, що Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України зроблено висновок про здійснення позивачем нотаріальної діяльності у Російській Федерації лише на підставі відомостей, які містяться на сайті Міністерства юстиції Російської Федерації, без урахування пояснень та інформації, яку міг надати позивач, та інших обставин, які мають суттєве значення для прийняття рішення.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо порушення відповідачами процедури розгляду подання стосовно анулювання свідоцтва від 15 червня 2009 року НОМЕР_1 про право на зайняття нотаріальною діяльністю, що призвело до передчасного висновку про порушення позивачем Правил професійної етики.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець