Справа № 802/583/18-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про визнання причин пропуску звернення до суду поважними та

поновлення пропущеного строку

м. Вінниця

15 травня 2018 р. Справа № 802/583/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Буликової Н.А.,

представника третіх осіб: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про визнання причин пропуску звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку

за позовом: ОСОБА_1

до: Хмільницької міської ради Вінницької області; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

про: визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області, в якому позивач просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Хмільницької міської ради Вінницької області: від 26.01.2012 №503 повністю; від 05.07.2012 №785 (п. 1 щодо погодження меж ОСОБА_5); від 06.09.2012 №861 (п.1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5); від 31.05.2012 № 731 (п. 1 щодо погодження меж ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.); від 27.11.2014 №1923 (п. 1 щодо продовження дії рішення 23 сесії міської ради 6 скликання від 31.05.2012 стосовно ОСОБА_6.); від 04.05.2016 №314 (в частині, що стосується ОСОБА_6.); від 28.03.2016 №247 (в частині, що стосується погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6.) як такі, що не відповідають вимогам Закону та порушують охоронювані Законом інтереси позивача.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що лише після отримання 07.11.2017 постанови слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУПН про закриття кримінального провадження від 19.09.2017 дізналася про оскаржувані рішення, якими порушені її права.

Ухвалою від 12.03.2015 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом та призначено підготовче засідання на 05.04.2018. Крім того, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

У підготовчому засіданні, призначеному на 05.04.2018, була оголошена перерва до 26.04.2018. За клопотанням представника відповідача розгляд справи в судовому засіданні був відкладений на 15.05.2018.

У підготовчому засіданні позивач та її представник подану заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача та третіх осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проти задоволення вказаної заяви заперечували, зазначили, що аргументи позивача стосовно того, що вона дізналася про існування оскаржуваних рішень з постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки вона з 2008 року зверталася до Хмільницької міської ради з метою оформлення права власності на землю під своїм нерухомим майном, однак своїм правом так і не скористалася. Вважають, що позивач задовго до 07.11.2017 знала про оскаржувані рішення, а тому подала позов з пропуском строку звернення, що є підставою для залишення такого позову без розгляду.

Інші треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення останнього були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Визначаючись щодо заяви позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо на встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом адміністративного позову позивачем оскаржуються рішення Хмільницької міської ради Вінницької області: від 26.01.2012 №503; від 05.07.2012 №785 (п. 1 щодо погодження меж ОСОБА_5); від 06.09.2012 №861 (п.1 щодо затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_5); від 31.05.2012 № 731 (п. 1 щодо погодження меж ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.); від 27.11.2014 №1923 (п. 1 щодо продовження дії рішення 23 сесії міської ради 6 скликання від 31.05.2012 стосовно ОСОБА_6.); від 04.05.2016 №314 (в частині, що стосується ОСОБА_6.); від 28.03.2016 №247 (в частині, що стосується погодження меж земельної ділянки ОСОБА_6.).

Статтею 57 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Пунктом 3 частини 1 статті 6 Закону України "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію забезпечується обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення.

За приписами статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відтак, наведені правові норми містять в собі презумпцію знання закону, яка полягає в тому, що держава вправі вимагати від громадян, а останні повинні знати зміст законів, нормативно правових актів, що визначають їх правове становище, а також ніхто не може посилатися на незнання про дію нормативно правового акту, якщо такий був офіційно доведений до відома громадян.

Встановлено, що відповідачем - Хмільницькою міською радою офіційно оприлюднені оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування. З часу оприлюднення вважається, що зміст таких рішень доведений до відома всіх заінтересованих осіб, а відтак позивач уперше повинна була дізнатися про порушення своїх прав з дня офіційного оприлюднення вказаних рішень.

Отже, звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування рішень Хмільницької міської ради, що прийняті у 2012, 2016 роках, позивач пропустила шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 та 6 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд зазначає, що вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до суду є встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення, які дії були вчинені з цього приводу, а також вагомість права, про захист якого позивач звернувся до суду.

Необхідною умовою поновлення процесуального строку є поважність причин пропуску процесуального строку, тобто існування об'єктивних обставин, які всупереч волі позивача позбавляли останнього можливості скористатися своїм правом подачі позовної заяви до суду у встановлений процесуальний строк.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Суд, надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду, враховує пояснення сторони позивача. Так, в підготовчому засіданні позивач пояснила, що вона та громадяни ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1. Рішенням Хмільницької міської ради № 311 від 17.01.2008, всім співвласникам надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку під житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами. Позивач повідомила, що неодноразово зверталася до Хмільницької міської ради з метою оформлення права на земельну ділянку під власним нерухомим майном, однак через протиправні дії відповідача, що носять триваючий характер, не змогла реалізувати своє право щодо використання земельної ділянки.

Зазначила, що своєчасно не мала змоги звернутися до суду із позовною заявою, оскільки про оскаржувані рішення та їх зміст фактично дізналася 07.11.2017 після отримання постанови слідчого Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУПН про закриття кримінального провадження від 19.09.2017.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вчиняла дії, направлені на відновлення свої прав, а саме неодноразово зверталася до Хмільницької міської ради з метою оформлення права на земельну ділянку під власним нерухомим майном, однак таке право не було реалізовано за відсутності згоди співвласників щодо меж земельних ділянок.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.97 №475/97-ВР.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Проаналізувавши доводи сторін та наявні в матеріалах справи докази, з метою недопущення порушення судом прав ОСОБА_1 на доступ до суду (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод), суд приходить висновку про необхідність визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із позовом, а, отже, задовольняє заяву позивача та поновлює строки звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 6, 121, 122, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович