Справа № 819/253/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2133/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Гелецького П.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року (Головуючий суддя: Подлісна І.М., ухвалено о 12 год. 10 хв. у м.Тернопіль, 09.02.2018 складено повний текст рішення) у справі за позовом Платника податку - фізичної особи ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК", Публічне акціонерне товариство "Ідея банк" про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", ПАТ "Ідея банк", в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.10.2015 року №, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 32470,65 грн. і штрафними санкціями на суму 8287,66 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуване рішення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийняте на підставі акту перевірки від 09.09.2015 № 5335/19-18-17-05. Відповідач безпідставно дійшов висновку про виникнення у позивача податкової заборгованості з анульованого (прощеного) боргу за кредитними договорами від 21.02.2008 CL №20495 та від 11.08.2008 №0145/БП3/95/0040706, оскільки позивач ніякого додаткового блага від банківських установ не отримувала. Зазначає, що в результаті реалізації договірних правовідносин між нею та банками позивачем було повернуто суму грошей більшу, ніж була отримана в якості кредиту. Тобто у позивача фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту її активів у тій чи іншій формі, а тому відсутній об'єкт оподаткування. За таких обставин, вважає, спірне податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому просить його скасувати.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року, позов задоволено повністю.

Податкове повідомлення - рішення форми "Р" Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № від 16 жовтня 2015 року визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Тернопільська ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу в.о. начальника №1565 від 01.09.2015 Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області було проведено документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності громадянки ОСОБА_2, р.н.о.к.п.п НОМЕР_1, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

09.09.2015 року за результатами перевірки контролюючим органом складено Акт перевірки №5335/19-18-17-05, встановлено порушення: абз "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а саме неперерахування до бюджету терміном до 01.08.2015 податку на доходи фізичних осіб, з отриманих у 2014 році доходів, у сумі 32470,65 грн., в тому числі по періодах: за квітень 2014 року - 498,56 грн., за жовтень - 31972,09 грн. пп "в" п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме неподання до Тернопільської ОДПІ податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2014 році.

На підставі Акта перевірки податковий орган виніс податкове повідомлення - рішення № від 16.10.2015.

Як встановлено, 21 лютого 2018 року між ВАТ "Універсал Банк" (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Кредитний договір №CL20495, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому Договорі, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити відсотки за користування ним на умовах та в порядку визначених Договором.

Додатком 1 до Договору кредиту №CL20495 сума кредиту становить 3400 доларів США, відсоткова ставка 24% річних, підвищена ставка 72% річних, сума щомісячних платежів - 111,01 долар США та термін повернення кредиту - 15.02.2012.

Відповідно до пропозиції по врегулюванню заборгованості ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_2 запропоновано сплатити 5604,26 грн. у строк до 27.10.2014 та решта кредитної заборгованості буде вважатись врегульованою.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL20495, сформованого 10.01.2018, станом на 24 жовтня 2014 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість у сумі 14633,12 доларів США (станом на 24.10.2014 за офіційним курсом НБУ 189504,07 грн.) в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 2910,23 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 0,00 доларів США; відсотки 1243,76 доларів США; підвищені відсотки 10479,13 доларів США, що суперечить дійсним обставинам справи, адже фактична сума кредиту 3400 доларів США.

Актом про припинення зобов'язань від 24.10.2014 передбачено, що з моменту його підписання сторонами заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 14633,12 доларів США вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі.

11 серпня 2008 року між кредитною спілкою "Аккорд" (кредитодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали Кредитний договір №0145/БП3/95/0040706. За умовами вказаного договору кредитодавець зобов'язується надати позичальникові у кредит грошові кошти в сумі 5886,99 грн. на строк 18 місяців, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором. Відсоткова ставка 0,125% за кожен день користування кредитом.

Заявою про згоду на відступлення КС "Аккорд" прав кредитодавця від 11.08.2008 ОСОБА_2 надала згоду на відступлення прав кредитодавця КС "Аккорд" в користь ВАТ "Плюс Банк".

ПАТ "Ідея Банк" є правонаступником відносно усіх прав та обов'язків ПАТ "Плюс Банк", перейменованого згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол № 35 від 11.08.2011 р.).

Відповідно до Додаткової угоди від 24.04.2014 №0145/БП3/95/0040706/1 до кредитного договору №0145/БП3/95/0040706 від 11.08.2008 сторони домовились про те, що ПАТ "Ідея Банк" здійснює прощення боргу за Кредитним договором №0145/БП3/95/0040706 від 11.08.2008 в розмірі 20296,41 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 3323,76 грн.; заборгованість за платою з обслуговування кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8630,29 грн.; заборгованість за іншими комісіями - 0,00 грн.; пеня за прострочення - 7072,36 грн.; нараховані і несплачені витрати пов'язані із супроводом і стягненням простроченої заборгованості за кредитом - 1270,00 грн. В свою чергу позивач зобов'язується в у строк 5 банківських днів від дати укладення вказаної угоди повернути банку частину кредиту в розмірі 6957,59 грн. Вказана сума сплачена ОСОБА_2 квитанцією №95752 від 24.10.2014.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивачем не було отримано доходу, який підлягає оподаткуванню, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з зазначеним висновком, вважає його вірним та таким, що відповідає нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно із абз. "д" пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків передбачених статтею 165 ПКУ) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) із кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу пп. 14.1.47. п. 14.1. ст. 14 ПК України вбачається, що до додаткових благ відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Матеріалами справи підтверджено, що в результаті реалізації договірних правовідносин між позивачем та банками, ОСОБА_2 повернула фінансовим установам суму більшу, ніж була отримана в якості кредиту, а саме у позивача внаслідок зазначених правовідносин фактично не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту активів у тій чи іншій формі, оскільки позичальник завжди сплачує банківській установі крім суми отриманого кредиту (суми основного боргу) також нараховані на дану суму отриманого кредиту відповідні відсотки, в результаті чого позичальник повертає банку суму більшу, ніж отримана ним в якості кредиту, а тому у позивача відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень статей 14, 163, 164 ПК України.

Поряд з цим, відповідно до пп. 165.1.29. пп 165.1. ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються, зокрема, основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

Також, колегія суддів звертає увагу і на те, що відносини, що виникають між банком та його клієнтами з питань надання банківських послуг, в тому числі надання кредитів є питаннями цивільно-правових відносин, а саме питаннями зобов'язального права, які регулюються актами цивільного законодавства України, в тому числі нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 605 ЦК України, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, питання припинення зобов'язань, що виникають з кредитних договорів, в тому числі шляхом прощення боргу повинні бути врегульовані між сторонами зобов'язання в рамках договірних правовідносин.

Як встановлено під час розгляду справи, ПAT "Універсал Банк" та ПАТ "Ідея Банк" не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за кредитними договорами від 21.02.2008 CL №20495 та від 11.08.2008 №0145/БП3/95/0040706 шляхом прощення боргу, відтак відсутні підстави вважати, що позивач отримав додаткові блага, оскільки списанням заборгованості не відбулося припинення зобов'язань позивача перед згаданими банківськими установами.

Враховуючи те, що позивач фактично повернув на рахунок кредитора кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту та сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було отримано доходу, який в розумінні положень статей 14, 163, 164, 165 ПК України підлягає оподаткуванню, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 у справі К/800/40206/14 та в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №817/401/16.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі №819/253/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 21.05.2018 року