Справа № 761/21775/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2018 року

Київ

справа №761/21775/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22775/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Берназюка Я.О.,

суддів: Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 23 грудня 2016 року Вищий адміністративний суд України на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року про відмову у задоволенні позову у зазначеній справі.

13 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із заявою про повернення судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги, в розмірі 661,46 грн., перерахованого згідно квитанції №160 від 19 грудня 2016 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20 січня 2017 року відмовив у задоволенні його заяви.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд виходив з того, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі. Тобто, сплачений судовий збір повертається у разі відмови судом першої інстанції у відкритті провадження у справі, а не касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки, у такому випадку справа по суті заявлених позовних вимог судом не розглядається. Враховуючи те, що ця адміністративна справа розглянута судом першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, однак, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 було відмовлено з підстав, викладених в пункті 5 частини п'ятої статті 214 КАС України, сплачений судовий збір за подання касаційної скарги поверненню не підлягає.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права (пункту 3 частини першої статті 7 ЗУ «Про судовий збір»). У заяві позивач просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2017 року та задовольнити його заяву про повернення судового збору за подання касаційної скарги у сумі 661 грн. 46 коп.

Ухвалою Верховного Суду України від 03 серпня 2017 року по справі № 761/21775/16-а було відкрито провадження, однак, розгляд цієї справи не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Ухвалою від 15 травня 2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Верховного Суду Берназюком Я.О.

Як на приклад неоднакового правозастосування норм матеріального права заявник посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 14 вересня 2016 року у справі 295/8121/16-а (провадження К/800/23006/16), у якій суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував одні й ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про відсутність неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України пункту 3 частини першої статті 7 ЗУ «Про судовий збір».

У рішенні, про перегляд якого подано заяву (справа № 761/21775/16-а), суд касаційної інстанції відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми судового збору за подачу касаційної скарги у зв'язку із тим, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою було відмовлено з підстав, викладених у пункті 5 частини першої статті 214 КАС України. Постановляючи зазначену ухвалу (від 23 грудня 2016 року), суд виходив з того, що касаційна скарга позивача є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки позивачем не наведено підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 вересня 2016 року, яку надано заявником для порівняння (справа № 295/8121/16-а), суд постановив повернути сплачений судовий збір. Однак, у цій справі, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 серпня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 214 КАС України, відповідно до якого, суддя - доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у випадку, якщо справа не підлягає касаційному розгляду у порядку адміністративного судочинства. Тобто, справа № 295/8121/16-а в касаційному порядку не переглядалася, тоді як, у справі № 761/21775/16-а, про перегляд рішення у якій подано заяву, Вищий адміністративний суд України надав оцінку доводам касаційної скарги, вивчив висновки судів попередніх інстанцій, викладені у судових рішенням, та вирішив питання стосовно необхідності перевірки їх на підставі матеріалів справи.

У зв'язку із чим, посилання ОСОБА_1 на неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права (пункту 3 частини першої статті 7 ЗУ «Про судовий збір») є безпідставним.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

За змістом вказаної норми вбачається, що судовий збір повертається у випадку, коли наступили процесуальні наслідки, які не вимагають розгляду справи по суті, оцінки обставин справи та наданих сторонами доказів.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України, чинного на час постановлення ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Разом з тим слід врахувати, що відмовляючи у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України, Вищий адміністративний суд України надав оцінку доводам касаційної скарги, вивчив висновки судів попередніх інстанцій, викладені у судових рішенням, та вирішив питання стосовно необхідності перевірки їх на підставі матеріалів справи.

Таким чином, вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не можуть бути застосовані у разі відмови у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України, а судовий збір за подання вказаної касаційної скарги не підлягає поверненню.

Аналогічна позиція з приводу застосування пункту 3 частини першої статті 7 ЗУ «Про судовий збір» вже висловлена Верховним Судом України в постановах від 12 листопада 2014 року (справа № 6-138цс14), від 16 червня 2015 року (справа № 21-619а14) та Верховним Судом в ухвалі від 22 січня 2018 року (справа № 820/3073/17).

Таким чином, оскільки висновок Вищого адміністративного суду України викладений в ухвалі від 20 січня 2017 року у справі 761/21775/16-а ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, то у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року),

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко