Справа № 815/5793/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 р. Справа № 815/5793/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжасо Н.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA500060/2017/000042/2 від 11.06.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації № UA500060/2017/00741 від 11.06.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Дунайська імпортна компанія" звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000042/2 від 11.06.2017 року.

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2017/00741 від 11.06.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року - відмовлено у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія".

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ "Дунайська імпортна компанія", подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення у зв'язку з тим, що воно прийнято без з'ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом порушено норми матеріального права а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу містять всі данні, що підтверджують числові значення складових митної вартості, внаслідок чого митним органом протиправно прийнято рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2017 року між TOB "Дунайська імпортна компанія" (Покупець) та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт № 336/17, відповідно до умов п.1.1. якого, Фірма FRUTOPOLIS S.A. зобов'язалася поставити, а TOB "Дунайська імпортна компанія" прийняти та оплатити товар, вказаний у Інвойсах, які є невід'ємною частиною Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті.

Згідно з п.2.3 Контракту №336/17 від 27.04.2017 року, ціна Товару вказується у Специфікаціях на Товар, а також в Інвойсах на оплату по кожній

Пунктом 3.1 Контракту №336/17 від 27.04.2017 року визначено, що оплата за Товар Покупцем може здійснюватись на наступних умовах: на умовах 100% передоплати зі сторони Покупця. Вартість товару вказується у Інвойсі на кожну партію товару.

Відповідно до п. 3.2 Контракту № 336/17 від 27.04.2017 року, оплата товару проводиться Покупцем на основі інвойсу, відправленого покупцеві електронною поштою або засобами факсимільного зв'язку. Оригінал інвойсу відправляється Постачальником разом з товаром.

У пункті 4.2 Контракту №336/17 від 27.04.2017 року визначено умови поставки по даному контракту (CIF (Одеса, Іллічівськ), CPT (Одеса, Іллічівськ), FCA (склад постачальника, Греція), FOB (порт відвантаження - Греція) та зазначено, що умови постачання кожної партії Товару вказуються окремо в Замовленні та в Інвойсі.

Відповідно до п. 7.1. Контракту №336/17 від 27.04.2017 року, товар може постачатися як у зворотній тарі, так і у тарі Постачальника.

Згідно з п. 7.2. Контракту № 336/17 від 27.04.2017р. обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Видатки по упаковці та маркуванню товару покладаються на Постачальника. Зазначені витрати входять до ціни товару та додатковому відшкодуванню зі сторони покупця не підлягають.

Відповідно до Специфікації № 14 від 08.06.2017 року до Контракту № 336/17 та інвойсу № 014 від 08.06.2017 року, Фірма FRUTOPOLIS S.A. на умовах поставки FCA-Скідра, Греція поставила ТОВ "Дунайська імпортна компанія" наступний товар: абрикос свіжий, класу А, у пластикових ящиках -1170 шт., на 15 дерев'яних піддонах, врожай 2017 року, вага "брутто" - 11940 кг., вага "нетто" - 11167 кг., на загальну суму: 7035,21 євро, де 0,63 євро за 1 кг., без врахування транспортних витрат та: абрикос свіжий, класу В, у пластикових ящиках - 850 шт., на 11 дерев'яних піддонах, врожай 2017 року, вага "брутто" - 8691 кг., вага "нетто" - 8128 кг., на загальну суму: 3251,20 євро, де 0,40 євро за 1 кг., без врахування транспортних витрат. Разом вартість товару склала 10286,41 євро.

На підставі договору про надання послуг по декларуванню товарів від 01.03.2016 року № 211/16, що укладений між позивачем та TOB "Брокерська Експедиційна Компанія "Атаман-Груп", декларантом ОСОБА_2 з метою митного оформлення товару TOB "Дунайська імпортна компанія" для підтвердження його митної вартості до митного поста "Одеса-Порт" Одеської митниці ДФС була подана електронна митна декларація №UA500060/2017/0088119, в якій було визначено митну вартість Товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного Контракту № 336/17 від 27.04.2017 року.

На підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: зовнішньоекономічний Контракт № 336/17 від 27.04.2017 року, інвойс № 014 від 08.06.2017 року; прайс-лист від 07.06.2017р.;автотранспортна накладна № 0009090 від 08.06.2017 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № А702115 від 08.06.2017 року; митна декларація країни відправлення 17GREX20 від 08.06.2017 року; документи що підтверджують вартість перевезення товару,договори (контракти) про перевезення, договір про надання послуг митного брокера.

Проте, в електронному повідомленні декларанту, митним інспектором було зазначено позивачу про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації, 2 ) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, декларанту необхідно надати переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову, а також роз'яснено право за власним бажанням подати додаткові наявні документи на підтвердження митної вартості товару.

11.06.2017 року позивач звернувся до Одеської митниці з листом № 1106-1, в якому зазначив свої зауваження та пояснення щодо встановлених відповідачем розбіжностей та зазначив, що додаткові документи на підтвердження митної вартості товару станом на 11.06.2017 року у позивача відсутні, у зв'язку з чим, останній не має можливості їх надати.

11.06.2017 року відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00741 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000042/2 від 11.06.2017 року, з огляду на яке, митну вартість товару № 2 було скориговано за подібними (аналогічними) товарами та вона склала: "абрикоси свіжі класу В" - 5986,27 дол. США, 0,7365 дол. США/кг. нетто, замість 0,5365 дол. США/кг. Нетто, заявленої декларантом. В обставинах прийняття Рішення зазначено, що митним органом було проведено аналіз бази даних ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості товару № 2 МД є більшим (МД від 31.05.2017 року № UA500060/2017/007096) та становить 0,7365 дол. США/кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,5365 дол. США/кг. нетто.

З огляду на рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000042/2 від 11.06.2017 року, відповідачем були виявлені наступні розбіжності у документах, які були надані позивачем:

1) відповідно до пп. В п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, контракті, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг та товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення надано лист від "Masiv Avto" SRL від 08.06.2017 року б/н та рахунок -фактура від "Masiv Avto" SRL від 06.06.2017 року № 13-GR, при цьому, у наданих транспортних документах (CMR, книжка МДП) наведене підприємство не значиться;

3) у п. 3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.04.2017 року № 336/17 зазначено, що оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати зі сторони покупця та у п. 3.2 зазначено, що оплата здійснюється на підставі відправленого покупцю інвойса. Інших умов сплати за товар у контракті не наведено. Проте, згідно поданого інвойсу від 08.06.2017 року № 014 вартість товарів становить 10286,41 євро, що не відповідає сумі попередньої оплати вказаної в довідці банку від 24.05.2017 року № 1700524ІІВ109055 - 65000 євро. Таким чином, умови здійснення оплати за товар, наведені в інвойсі, не відповідають умовам здійснення оплати за товар;

4) вага, вказана у інвойсі від 08.06.2017 року № 014, відрізняється від ваги, вказаної у пакувальному листі від 08.06.2017 року № 14;

5) адреса відправника зазначена у копії експортної декларації країни відправлення не відповідає даним зазначеним у зовнішньоекономічному контракті від 27.04.2017 року № 336/17 та в інвойсі від 08.06.2017 року № 014.

10.08.2017 року позивач подав скаргу до Одеської митниці ДФС на рішення про коригування митної вартості товару та на картку відмови.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо правомірності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, так як позивачем не надано достатніх доказів для здійснення митного оформлення товару за ціною контракту.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.5 ст.54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається із матеріалів справи, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено наступні розбіжності:

- відповідно до пп. В п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням. Проте у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, контракті, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

Водночас, за умовами п.7.1, п.7.2 Контракту на поставку №336/17 від 27.04.2017р. товар може поставлятися як у зворотній тарі Покупця, так і у тарі Постачальника, яка не підлягає поверненню та її вартість входить до ціни товару. Обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Дані витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, у даному випадку якщо поставка товару була здійснена у тарі Постачальника, то, відповідно, її вартість також увійшла у ціну товару. Ту обставину, що поставка товару була здійснена у тарі Постачальника - компанії Frutopolis S.A. (Греція) підтверджено наданою позивачем калькуляцією від 08.06.2017р. (інвойс №014, контракт №336/17 від 27.04.2017 року), з огляду на яку: пакування - 0,075 євро, у тому числі: ящики - 0,055 євро, піддони - 0,02 євро.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв'язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару. А відтак, у інвойсі, пакувальному листі, тощо цілком правомірно не зазначено окремо вартості пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару, є її складовою частиною.

Варто зазначити, що відповідно до калькуляції до вартості товару також входять і витрати на переробку товару, охолодження, постійні витрати фабрики, витрати на митне оформлення (експорт), перевезення товару (з поля до фабрики). Проте, зазначені складові, також, окремо не зазначаються в інвойсі та пакувальному листі.

Щодо посилання відповідача на непідтвердження транспортних витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, для підтвердження транспортних витрат Товариство надало до митниці наступні документи: зовнішньоекономічний Контракт № 336/17 від 27.04.2017 року, інвойс № 014 від 08.06.2017 року; прайс-лист від 07.06.2017р.; автотранспортна накладна № 0009090 від 08.06.2017 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № А702115 від 08.06.2017 року; митна декларація країни відправлення 17GREX20 від 08.06.2017 року; документи що підтверджують вартість перевезення товару, договори (контракти) про перевезення, договір про надання послуг митного брокера.

Перелічені документи пов'язані між собою інформацією щодо перевезення вантажу позивача.

Так, наданий рахунок-фактура містить посилання на Контракт на перевезення товару та на Договір-заявку. У свою чергу, Договір - завка містить данні щодо дати завантаження товару, яка відповідає даті завантаження, вказаній у CMR у графі 21.

У CMR міститься посилання на інвойс № 014, на сертифікат походження товару форми EUR.1, найменування товару, вага товару, маршрут перевезення/ місце завантаження і вивантаження товару. Номер машини, що зазначений у договорі - заявці, відповідає номеру, що зазначений у Інвойсі.

У Наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 зазначено, що калькуляція може бути подана, якщо перевезення здійснюється Покупцем товару власним транспортом.

В даному випадку перевезення спірного товару було здійснено за допомого Компанії - перевізника за відповідним Контрактом на перевезення. Тобто, не власним транспортом Покупця. Тому, на думку колегії суддів, відсутність калькуляції не може бути причиною для відмови у митному оформленні за контрактною ціною товару.

Крім того, рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає виставлення певних сум до оплати за надану послугу. Факт отримання такої послуги підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг), котрий у свою чергу, є первинним документом.

Так, на підтвердження оплати за перевезення, до суду був наданий акт виконаних робіт № 13 від 11.06.2017 року, платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 6 від 17.07.2017 року та довідку ПАТ "Альфа-Банк" від 11.12.2017 року вих. № 93221 на підтвердження сплати позивачем послуг з перевезення вантажу у розмірі 2100,00 євро 17.07.2017 року.

Щодо компанії SRL «Tintoreto-Trans», яка зазначена у CMR як перевізник товару, вбачається наступне.

Відповідно до п. 6.2.15 Контракту № 337/17 від 26.05.2017р., укладеного між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та Компанія «Masiv Auvto» SRL (Молдова), останній має право на укладення договору з третіми особами для належного і своєчасного виконання взятих на себе зобов'язань за Контрактом. Всі витрати з третіми особами перевізник бере на себе і відшкодування з боку Замовника такі витрати не підлягають.

Так, між Компанією «Masiv Auvto» SRL та SRL «Tintoreto-Trans» 03.05.2017р. був укладений Договір на транспортне - експедиційне обслуговане та перевозку вантажів № 03/05/2017 (договір субперевезення) у тому числі і на перевезення вантажу Позивача. Даний Договір є у матеріалах справи.

Але, за умовами основного Контракту на перевезення, Компанія «Masiv Auvto» SRL (Молдова) несе відповідальність перед Замовником за вантаж та отримує винагороду за виконані роботи. Тому у заявці на перевезення та у рахунку-фактурі зазначені реквізити саме основного перевізника товару - Компанія «Masiv Auvto» SRL (Молдова).

Оскільки, безпосередньо транспортування вантажу Позивача здійснювала компанія SRL «Tintoreto-Trans». Отже, то в транспортних документах, таких як CMR та книжка МДП, зазначені реквізити саме цієї компанії.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що Позивач надав усі документи які підтверджують вартість перевезення товару, але суд безпідставно не прийняв їх до уваги.

Щодо зазначення того, що оплата за товар здійснюється на умовах 100% передплати зі сторони покупця. Інших умов сплати за товар у контракті не наведено. Проте, згідно ж до поданого інвойсу від 08 червня 2017 № 014 вартість товарів становить 10 286,41 ЕВРО, що не відповідає сумі попередньої оплаті вказаної в довідці банку від 24.05.2017 року № 170524ІІВ109055 - 65000,00 євро,колегія суддів зазначає наступне.

Згідно умов Контракту на постачання товару №336/17 від 27.04.2017 року та додаткової угоди № 1 від 09.06.2017р., оплата за товар може бути здійснена як за передоплатою, так і після постачання товару. За домовленістю сторін, в кожному окремному випадку, якщо постачальник наполягає на сплаті партії товару за передоплатою, то покупець відправляє на рахунок останнього визначену Постачальником суму грошей, а після поступово вибирає на цю суму товар. Після того, як товар на суму здійсненої передоплати був вибраний, наступна партія товару сплачується або знов за передоплатою, або після отримання товару, що вказується в кожному окремному випадку у інвойсі до кожної партії товару.

Як зазначає апелянт, і не спростовано відповідачем, за домовленістю сторін, оплата за поставку товару за Інвойсом № 014 від 08.06.2017р. у розмірі 10 286,41 євро була здійснена частково за рахунок передоплати, а частково після отримання товару.

Так, 24.05.2017р. згідно платіжного доручення № 23 ТОВ «Дунайська імпортна компанія» здійснила на рахунок Постачальника товару передоплату у розмірі 65 000 євро. Саме за рахунок цієї передоплати була частково сплачена партія товару за інвойсом № 014 від 08.06.2017р. - у розмірі: 10286,41 євро.

Також колегія суддів зазначає, що позивачем було надано до суду акт звірки між постачальником та покупцем та довідку банку від 22.09.2017 року № 288/III, де зазначені усі декларації та платіжні доручення згідно з якими здійснювалася оплата товару за контрактом.

Згідно з умовами Контракту № 336/17 (п. 1.2.), постачання товару здійснюється окремними партіями. Загальна кількість товару, що поставляється, складається з кількості поставленого товару, вказаного в інвойсі по кожній партії товару. Загальна сума Контракту дорівнює загальній вартості усього товару, який поставляється за даним Договором і становить 500 000 євро (п.2.1. Контракту).

Таким чином, вартість товару, що зазначена у інвойсі № 014 -20286,41 євро, не може дорівнювати загальній вартості усього Контракту, тому що є вартістю тільки однієї з численних партій товару, що були поставлені у рамках вищевказаного Контракту.

Крім того, аналіз вищевказаних норм МКУ надає можливість стверджувати, що банківський документ не є єдиним та обов'язковим документом, якій підтверджує контрактну вартість товару, та його наявність або відсутність ніяким чином не впливає на право декларанта розмитнювати товар за основним методом при наявності інших документів, зазначених у ст. 53 МКУ.

Що стосується невідповідності адреси постачальника, яка зазначена в експортній декларації, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Експортна декларація ЕХ-1 - митний документ, що підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну- імпортер. Відповідно до умов Інкотермс 2010 експортну декларацію може оформляти продавець чи покупець продукції.

Експортна декларація була оформлена Постачальником товару про що зазначено у розділі 1 декларації, тому заповнена на грецькій мові, у тому числі і адреса відправника.

У експортної декларації Постачальник зазначив виробничу адресу.

На підтвердження цього, суду був наданий лист з перекладом на українську мову від компанії FRUTOPOLIS S.A. (Греція) зі значенням адреси останньої, де Постачальник грецькою та англійською мовами вказав усі свої адреси: юридичну адресу (офіс Постачальника) та виробничу адресу - місце відвантаження товару.

Факт того, що дана декларація стосується саме товару, якій був поставлений за Контрактом № 336/17: у графа « 44» вказана цифра - 380/014 де « 380» - це назва документа - інвойс, цифра « 014» - номер інвойсу. В свою чергу у інвойсу № 014 зазначені наступні данні: номер та дата Контракту, за якім був поставлений Товар, найменування постачальника та покупця Товару, найменування Товару, вага товару, вартість товару, а також умови постачання Товару, згідно Інкотермс 2010, а також розділення товару на класи.

Тобто, суд мав можливість дослідити цій документ та встановити його належність до інших документів, поданих для розмитнення спірної партії товару.

Виходячи з цього, колегія суддів зазначає, що розбіжності у відомостях щодо відправника товару - компанії FRUTOPOLIS S.A. у копії митної декларації країни відправлення 16.06.2017 року № 17GREX20, заявленої у митній декларації та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № A702115 не є суттєвими, оскільки у експортній декларації постачальник зазначив виробничу адресу, і як доказ на підтвердження цього факту надав, лист компанії FRUTOPOLIS S.A. (з його перекладом на українську мову) де зазначено адресу виробництва та юридичну адресу компанії FRUTOPOLIS S.A., що є доказом у справі.

Щодо посилань відповідача на зазначення у інвойсі № 014 від 08.06.2017 року та у пакувальному листі № 14 від 08.06.2017 року різної ваги товару, колегія суддів зазначає, що дійсно вага нетто, що вказана у пакувальному листі на 1 кг нетто більша, ніж вага, що вказана у інвойсі. Проте, на думку колегії суддів зазначена розбіжність не є такою, що може вплинути на митну вартість товару, оскільки є незначною відмінністю та у грошовому еквіваленті становить 0,515 євро. Загальна вартість товару за інвойсом № 014 прямо залежить від загальної ваги товару, що поставляється. Тобто, вага товару впливає на вартість всієї поставки, а не на вартість товару за 1 кг., що також було вірно встановлено судом першої інстанції .

Посилання відповідача на наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ст.58 МК України, митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб для виконання зобовязань продавця. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Отже, з вищенаведених норм права вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За результатами апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом доведено правомірне застосування першого методу визначення митної вартості товару за ціною договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в той час як відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду належних доказів того факту, що подані декларантом документи на підтвердження митної вартості товарів містили розбіжності або суперечності, які б унеможливлювали підтвердження заявленої позивачем митної вартості.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про правомірність прийнятого Митницею спірного рішення про коригування митної вартості товарів та винесеної картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок помилкового застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та винесенням по справі нової постанови про задоволенні позовних вимог.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України, шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 6 400, 00 грн. ( шість тисяч чотириста гривень).

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія"- задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000042/2 від 11.06.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2017/00741 від 11.06.2017 року.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» (68600, Одеська обл., Ізмаїлський район, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 31/1, ) судовий збір в сумі 6 400, 00 (шість тисяч чотириста гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 18 травня 2018 року .

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова