Справа № 621/675/18
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

17 травня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судды - ОСОБА_1

за участю секретаря - Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до молодшого лейтената поліції інспектора роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_3 (місце знаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до молодшого лейтената поліції інспектора роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_3 з вимогами: - визнати дії поліцейського про накладення адміністративного стягнення протиправними; - скасувати постанову серії ВР №260287 від 22.03.2018; стягнути з відповідача судові витрати.

На обгрунтування вимог позивач вказав, що 22.03.2018 о 21 год. 34 хв. рухався на автомобілі Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_3, по автодорозі М-05-Київ-Одеса та на 34 км автодороги був зупинений відповідачем, який пояснив, що причиною зупинки є перевірка наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а також проведення габаритного контролю. За результатами перевірки наявності дозволу та габаритного контролю відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.03.2018 серії ВР № 260287. У постанові вказано, що водій керував транспортним засобом із напівпричепом ES-GE STL, на якому перевозив спецтехніку Volvo, яка виступала за задній габарит транспортного засобу, про що не було вказано в дозволі, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. Вказаною постановою застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Вважає дії відповідача протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 02.04.2018 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання. Визначено строк подання відзиву відповідачем на подов до 18.04.2018.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.04.2018 закрито підготовче провадження у справі, призначно судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. Копія ухвали направлена особам, які беруть участь у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з"явився, надав заяву, в якій на задоволенні позову наполягав, просив провести розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідач - молодший лейтенат поліції інспектор роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки, не повідомив.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксуваня судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2018 молодшим лейтенатом поліції інспектором роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення (серія ВР № 260287), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132 КУпАП і накладено штраф в розмірі 510 грн. (а. с. 6).

З вказаної постанови вбачається, що 22.03.2018 о 21 год. 34 хв. ОСОБА_2 рухався на автомобілі Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_3, по автодорозі М-05-Київ-Одеса та на 34 км автодороги був зупинений відповідачем, який пояснив, що причиною зупинки є перевірка наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а також проведення габаритного контролю. За результатами перевірки наявності дозволу та габаритного контролю відповідачем виненсено постанову про накаледння адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.03.2018 серії ВР № 260287. У постанові вказано, що водій керував транспортним засобом із напівпричепом ES-GE STL, на якому перевозив спецтехніку Volvo, яка виступала за задній габарит транспортного засобу, про що не було вказано в дозволі, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а тому й звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод

Частина 1 статті 132 КУпАП передбачає, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздамитягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що постановою про адміністративне правопорушення серії ВР № 260287 від 22.03.2018, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

У вказаній постанові встановлено, що 22.03.2018 о 21 год. 34 хв. ОСОБА_2 рухався на автомобілі Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_2 із напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_3, по автодорозі М-05-Київ-Одеса та на 34 км автодороги був зупинений відповідачем, який пояснив, що причиною зупинки є перевірка наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а також проведення габаритного контролю. За результатами перевірки наявності дозволу та габаритного контролю відповідачем виненсено постанову про накаледння адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.03.2018 серії ВР № 260287. У постанові вказано, що водій керував транспортним засобом із напівпричепом ES-GE STL, на якому перевозив спецтехніку Volvo, яка виступала за задній габарит транспортного засобу, про що не було вказано в дозволі, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, всупереч обов'язку, встановленому ст.71 КАС України відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду усі наявні у нього докази на обґрунтування правомірності своїх дій, а тільки послався в заяві на наявність відео фіксації правопорушення водієм ОСОБА_5

Відповідно до п. 22.5 ПДР України 22.5. за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до ч. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 27 червня 2007 р. N 879, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю працівниками відповідних служб.

Пунктом 7 ч. 2 Порядку встановлено, що стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Наказом від 28.07.2016 за N 255, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 р. за N 1171/29301 "Про затвердження Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування" затверджено вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно - вогового контролю на автомобільних дорогах загального користування, та встановено переілк облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно - вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, яким саме чином проводився замір, відповідно до якого встановлено, на скільки виступала спецтехніка Volvo за габарити напівпричепа.

Крім того, п. п. 12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 27 червня 2007 р. N879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. (12.01.2017р. справа № 640/20250/16-а, ЄДРСРУ № 64003079; 13.01.2017 р. справа № 604/1117/16-а, ЄДРСРУ № 64040166; 16.01.2017 р. справа № 725/5847/16-а ЄДРСРУ № 64094623).

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Основного Закону України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав до суду докази, що підтверджують правомірність його дій, тому позовна заява ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до молодшого лейтената поліції інспектора роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_3 (місце знаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати дії молодшого лейтената поліції інспектора роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_3 - протиправними.

Скасувати постанову серії ВР №260287 від 22.03.2018 року молодшого лейтената поліції інспектора роти 4 батальйону № 1 поліції УПП в м. Києві ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням штрафу у розмірі 510 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 17.05.2018.

Головуючий: