Справа № 803/578/15-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року

Київ

справа №803/578/15-а

адміністративне провадження №К/9901/5747/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 (суддя Костюкевич С.Ф.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 (судді Хобор Р.Б., Кухтей Р.В., Сапіга В.П.)

у справі № 803/578/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Луцьк Фудз»

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

про визнання незаконним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Луцьк Фудз» (далі - позивач, ПАТ «Луцьк Фудз») звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області) про визнання незаконним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Луцької ОДПІ про погодження застосування процедури податкового компромісу №3746/10/03-18-22-01 від 13 березня 2015 року та зобов'язати Луцьку ОДПІ повторно розглянути заяву ПАТ «Луцьк Фудз» № 604 від 06 березня 2015 року про намір застосувати податковий компроміс за неузгодженими сумами податкових зобов'язань з податку на прибуток за податковим повідомленням - рішенням № від 03 серпня 2012 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2015, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про погодження застосування процедури податкового компромісу №3746/10/03-18-22-01 від 13 березня 2015 року; зобов'язано Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Луцьк Фудз» №604 від 06 березня 2015 року про намір застосувати податковий компроміс по неузгоджених сумах податкових зобов'язань з податку на прибуток по податковому повідомленню-рішенню № від 03 серпня 2012 року.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що податковий компроміс може бути застосовано до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, але з врахуванням строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України - в межах 1095 днів, а відтак застосування податкового компромісу можливе лише з квітня 2011 року. Таким чином, до податкових зобов'язань нарахованих за ІІ-IV квартали 2010 року та за І квартал 2011 року, які знаходяться поза межами строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, не може бути застосовано процедуру податкового компромісу.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 03.07.2012 по 07.07.2012 Луцькою ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Луцьк Фудз» з питань правомірності включення валових витрат по взаємовідносинах з ТзОВ «Медео-Захід», ТОВ «Терлич» та СГД Киричук С.С. за період з 01.01.2010 року по 31.12.2011р., про що складено акт перевірки від 13.07.2012 року №2659/22-6/00377163.

Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Луцьк Фудз», пункту 3.1 статті 3, пунктів 5.1., 5.2., 5.3., статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статей 134, 138, 139, 140 Податкового кодексу України за завищення валових витрат у зв'язку з нікчемністю правочинів, укладених позивачем з суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою Киричук В.В., ТзОВ «Медео-Захід» та ТОВ «Терлич».

За наслідками перевірки Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.08.2012 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 2 074 093 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 462 685,80 грн.

ПАТ «Луцьк Фудз» не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржило його в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14.09.2012 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 03.08.2012 року № в частині визначення грошового зобов'язання в сумі 260 381,55 грн., в тому числі за основним платежем 232 330 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 28 051,55 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 року відкрито апеляційне провадження по оскарженню даної постанови, рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на дату звернення з заявою про застосування податкового компромісу прийнято не було.

Отже, станом на час звернення позивача до податкового органу із заявою про застосування податкового компромісу тривала процедура судового оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення. Таким чином, податкове зобов'язання по податковому повідомленні-рішенні від 03.08.2012 року № є неузгодженим.

06.03.2015 ПАТ «Луцьк Фудз» звернулося до Луцької ОДПІ із заявою про застосування податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню № від 03.08.2012, яким ПАТ «Луцьк Фудз» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 2 074 093 грн.

13.03.2015 року Луцькою ОДПІ прийнято рішення №3746/10/03-18-22-01 про погодження застосування процедури податкового компромісу до податкового повідомлення-рішення № від 03.08.2012 року в частині проведених донарахувань за ІІ квартал 2011 року на загальну суму 186 379 грн., в межах строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України, а в решті суми - відмовлено.

Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Луцька ОДПІ розглядаючи заяву ПАТ «Луцьк Фудз» про компроміс за податковим повідомленням - рішенням, при прийнятті рішення про погодження застосування процедури податкового компромісу від 13.03.2015, допустила неправильне застосування норм Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» та Податкового кодексу України.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з такою позицією судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 92 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 підрозділу 92 розділу XX «Перехідні положення» ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках, днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Таким чином, податковий компроміс застосовується виключно щодо неузгоджених грошових зобов'язань.

Згідно положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Керуючись наведеними законодавчими положеннями, суди попередніх інстанцій, встановивши, що на час подання 06.03.2015 позивачем заяви про застосування процедури податкового компромісу грошове зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 03.08.2012 № з податку на прибуток не набуло статусу узгодженого, об'єктивно задовольнили позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення податкового органу, яким відмовлено позивачу у досягненні податкового компромісу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Статтею 102 Податкового кодексу України визначено строк давності в 1095 днів. При цьому, з урахуванням положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, початок перебігу такого строку починається з моменту прийняття податкових повідомлень-рішень (виникнення податкового зобов'язання), незалежно від того за який період платник допустив порушення податкового законодавства, що стало наслідком прийняття таких рішень.

Оскільки заява про застосування процедури податкового компромісу подана позивачем 06 березня 2015 року щодо податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 03 серпня 2012 року, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про помилковість висновків відповідача про недотримання позивачем строків, визначених положеннями Податкового кодексу України.

В касаційній скарзі відповідач посилався на те, що на час звернення із заявою про застосування податкового компромісу позивачем не сплачено суми податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість в розмірі 5 відсотків такої суми, що передбачено абзацом 1 пункту 2 підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Разом з тим, як свідчить рішення, несплата вказаних сум коштів не слугувала підставою для відмови у погодженні податкового компромісу, а тому не може бути свідченням правомірності рішення, яке оскаржено позивачем.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2015 у справі № 803/578/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підпис) В.П. Юрченко