Справа № 808/1460/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року о 09 год. 10 хв.Справа № 808/1460/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення передбаченого ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

зобовязати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 14,5% починаючи з 13.06.2017.

Ухвалою суду від 24.04.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 16.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй було призначено пенсію за віком, відповідно до приписів Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вказує на те, що оскільки вона народилась 26 жовтня 1957 року, то для позивача передбачений загальний пенсійний вік 56,5 років, які позивачу виповнилися 26.04.2014. Проте, з заявою про призначення пенсії позивач звернувся лише в червні 2017 року, у звязку з чим позивач вважає, що оскільки нею було виявлено бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, то розмір пенсії підлягає підвищенню на 2,5% за кожні шість місяців більш пізній вихід на пенсію. Зазначає, що у березні 2018 року вона звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням підвищення передбаченого статтею 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, проте, відповідачем було протиправно та необґрунтовано відмовлено у проведенні перерахунку. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що однією із обовязкових умов для проведення підвищення розміру пенсії за віком, відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є не одержання пенсіонером жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 зазначеного Закону. Разом з тим, позивач отримувала пенсію за вислугу років починаючи з 04.09.2008, у звязку з чим відсутні правові підстави для підвищення розміру пенсії за віком відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що згідно з особистою заявою від 04.09.2008 №798 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику освіти, у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 13 червня 2017 року позивачу, на виконання судових рішень Хортицького районного суду м. Запоріжжя та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №337/3066/17, призначено пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та прийнято на облік до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

В березні 2018 року позивач звернувся до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про проведення перерахунку пенсії із застосуванням підвищення передбаченого статтею 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 14,5%, починаючи з 13.06.2017.

Листом від №143/Ф-9 від 29.03.2018 відповідачем було відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії із застосуванням підвищення передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Згідно зі статтею 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 45 Закону №1058 передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Стаття 10 зазначеного Закону встановлює, що особі яка має право одночасно на різні види пенсії призначається за її вибором один із видів пенсії.

Згідно із статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: - 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; - 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; - 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; - 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; - 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; - 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; - 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; - 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; - 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; - 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; - 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

За приписами статті 29 Закону №1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Отже, набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 29 Закону №1058 пов'язано саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» було призначено з 13 червня 2017 року, тобто у віці більш, ніж 59 роки.

При цьому, судом встановлено, що після призначення пенсії за вислугу років до часу призначення пенсії за віком 13.06.2017 (за рішенням суду) позивач продовжувала працювати та сплачувати страхові внески, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до частини 3 статті 29 Закону №1058 жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Щодо посилань відповідача на застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 29 Закону №1058, у редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VIII чинній з 11.10.2018, а саме «Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія», суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09.02.1999 №21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Тобто, застосування до правовідносин, які виникли до жовтня 2017 року, положень Закону №1058, в редакції чинній після 11.10.2017, порушуватиме конституційний принцип незворотності дії законів в часі, з урахуванням і тієї обставини, що відповідні зміни погіршують правове становище позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір повинен вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у позивача права на призначення пенсії за віком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки позивач набув права на вихід на пенсію за віком з 26.04.2014, а фактично скористався таким правом лише з 13.06.2017, при цьому продовжувала працювати та сплачувати страхові внески, то відповідно має право на отримання пенсії з підвищенням розміру на 2,5 % за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача включити до розрахунку пенсії підвищення, передбачене частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 14,5%, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону №1058, підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Згідно із частиною 2 статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, визначення відсотка, на який має бути підвищено пенсію позивачеві, законом віднесено до компетенції органу Пенсійного фонду після перевірки відповідних даних, тобто до його дискреційних повноважень.

За таких обстави, враховуючи те, що відповідачем відповідний розрахунок не проводився, доказів протилежного суду не надано, суд приходить до висновку про передчасність заявлених позовних вимог в частині підвищення пенсії саме на 14,5% відсотків та відсутність підстав для їх задоволення у вказаній частині.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (69097, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, ) про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити певні задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення передбаченого ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 13.06.2017.

В частині позовних вимог про зобовязання включити до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за більш пізній вихід на пенсію у розмірі визначеному ОСОБА_1, а саме 14,5% - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 16.05.2018.

Суддя М.С. Лазаренко