Справа № 461/765/18
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/765/18
Провадження №2-а/461/168/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Лялюка Є.Д.

при секретарі Станкевичі Р.В.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Карла Маркса, 66, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про скасування постанови про порушення митних правил №6216/20900/17,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова в інтересах ОСОБА_2 із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №6216/20900/17 від 23 січня 2018 року.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 23 січня 2018 року заступником начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 винесено постанову в справі про порушення митних правил №6216/20900/17, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 3400,00 грн. У вказаній постанові зазначено, що позивач перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів, а також документів на ці товари, транспортні засоби терміном більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб, оскільки митна декларація була оформлена 17 листопада 2017 року, відповідно до інформації, наявної в електронній базі, вищевказаний вантаж переміщувався у митному режимі «транзит» і мав бути доставлений в термін до 27 листопада 2017 року, а товар фактично доставлений у зону митного контролю митниці лише 05 грудня 2017 року. Вважає вказану постанову необґрунтованою, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, для отримання дозволу на перевезення у випадку переміщення експортного вантажу перевізник зобовязаний спочатку завантажитись і лише згодом звертатись із відповідною заявою за видачею дозвільного документу. Пункти видачі дозволів припинили видачу для українських перевізників дозволів на перевезення вантажів територією ОСОБА_4 17 листопада 2017 року. 21 грудня 2017 року Львівська торгово-промислова палата видала Висновок щодо обставин, які унеможливили виконання зобовязань №19-08-5/1369, яким встановила, що особи автомобільні перевізники України, які зобовязані здійснити транзитне перевезення експортних вантажів у визначені законодавством строки, і які доклали всіх зусиль і використали всі доступні для них можливості для належного виконання зобовязань щодо дотримання строків транзитного перевезення вантажів, не мали змоги виконати вказані зобовязання через обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), а саме відсутність (завершення квоти) дозволів ОСОБА_4 на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, оскільки така обставина перебуває поза їх контролем, і може вважатись як надзвичайна і невідворотна за даних умов відповідно до законодавства України та міжнародно-правових актів з 17 листопада по 01 грудня 2017 року. Таким чином, до строку транзитного перевезення не включається час дії обставини непереборної сили. Покликається на те, що у разі виключення терміну з 17 листопада по 01 грудня 2017 року з розрахунку строку доставки товарів до митниці призначення, позивачем не були порушені строки доставки товарів, визначені МК України.

До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

В судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності на підставі наявних доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 23 січня 2018 року заступником начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 винесено постанову в справі про порушення митних правил №6216/20900/17, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 3400,00 грн. (а.с.7-8).

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у такій зазначено, що позивач перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів, а також документів на ці товари, транспортні засоби терміном більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб, оскільки митна декларація була оформлена ОСОБА_2 17 листопада 2017 року, відповідно до інформації, наявної в електронній базі, вищевказаний вантаж переміщувався у митному режимі «транзит» і мав бути доставлений в термін до 27 листопада 2017 року, а товар фактично доставлений у зону митного контролю митниці лише 05 грудня 2017 року.

Відповідно до п.1.3. Порядку оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 210 серпня 2004 року №757, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 серпня 2004 року за №1075/9674, перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом територією іноземних держав або транзитом через їхні території здійснюється автомобільними перевізниками згідно з вимогами міжнародних договорів України та на підставі належним чином оформлених відповідних дозволів, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Пунктом 1.4. вищевказаного Порядку передбачено, що перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом між пунктами, розташованими на території іноземної держави, заборонено, якщо на це не отримано відповідного дозволу компетентного органу іноземної держави згідно з вимогами міжнародних договорів України.

Відповідно до п.3.2. вказаного Порядку, дозволи для перевезення вантажів оформлюються і видаються водію автомобільного транспортного засобу (автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі) на підставі усного звернення або письмової заяви, в якій зазначаються найменування (прізвище, імя, по батькові) автомобільного перевізника та його місцезнаходження (місце проживання), відомості щодо автомобільних транспортних засобів (реєстраційні номери, вантажопідйомність, повна маса), маршруту руху із зазначенням країн відправлення та призначення, а також країн прямування автомобільного транспортного засобу, вантажу (вага, загальна кількість), видів дозволів, які бажає отримати автомобільний перевізник, та пункт видачі дозволів. При цьому для оформлення та видачі дозволу уповноважена особа при усному зверненні та поданні письмової заяви предявляє документ, що посвідчує особу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, документи на вантаж, за винятком здійснення порожньої подачі транспортного засобу на завантаження до країни відправлення, сертифікати відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогами країн, територією яких буде здійснюватись перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Враховуючи вищевказане, суд приймає до уваги покликання представника позивача, як належні та допустимі, на те, що згідно вимог чинного законодавства України, для отримання дозволу на перевезення у випадку переміщення експортного вантажу перевізник згідно вимог чинного законодавства зобовязаний спочатку завантажитись і лише згодом звертатись із відповідною заявою за видачею дозвільного документу.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 грудня 2017 року Львівська торгово-промислова палата підготувала Висновок щодо обставин, які унеможливлюють виконання зобовязань, яким встановлено, що особи автомобільні перевізники України, які зобовязані здійснити транзитне перевезення експортних вантажів у визначені законодавством строки, і які доклали всіх зусиль і використали всі доступні для них можливості для належного виконання зобовязань щодо дотримання строків транзитного перевезення вантажів, не мали змоги виконати вказані зобовязання через обставину непереборної сили (форс-мажорну обставину), а саме:відсутність (завершення квоти) дозволів ОСОБА_4 на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, оскільки така обставина перебуває поза їх контролем і може вважатись як надзвичайна і невідворотна за даних умов відповідно до законодавства України та міжнародно-правових актів з 17 листопада до 01 грудня 2017 року (а.с.9-11).

Таким чином, вищевказаним Висновком Львівська торгово - промислова палата встановила та затвердила належним чином факт, що відсутність дозволів ОСОБА_4 на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з 17 листопада 2017 року по 01 грудня 2017 року є обставиною непереборної сили.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно п.1 ч.2 ст.95 МК України, до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

Таким чином, враховуючи вищеописані обставини та норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позивачем не були порушені строки доставки товарів, визначені МК України, оскільки експортна декларація оформлена 17 листопада 2017 року, з 17 листопада по 01 грудня 2017 року позивач намагався отримати дозвіл ОСОБА_4 на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, однак, не міг це зробити внаслідок встановленої Львівською торгово-промисловою палатою обставиною непереборної сили. Отже, з 02 грудня 2017 року по 05 грудня 2017 року 4 доби.

Враховуючи, що експортна декларація оформлена Луганською митницею ДФС, а не Львівською митницею ДФС, до якої 05 грудня 2017 року був доставлений товар, то згідно ст.95 МК України, строк становить 10 діб, який і був дотриманий позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.470 МК України суду не надано.

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, слід скасувати постановуу справі про порушення митних правил №6216/20900/17.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позов задоволений повністю, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір на користь Державної судової адміністрації України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, ст.ст. 95, 192, 460 МК України, суд

у х в а л и в :

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №6216/20900/17 від 23 січня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь Державної судової адміністрації України 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Лялюк Є.Д.