Справа № 404/3405/16-а (2а/404/1014/16)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

16 травня 2018 року
Київ
справа №404/3405/16-а (2а/404/1014/16)
провадження №К/9901/12529/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О.В.,Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 404/3405/16-а
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Кіровограді Департаменту патрульної поліції Кіквадзе Валіко Таріеловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Кіровограді Департаменту патрульної поліції Кіквадзе В.Т. на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого Семененка Я.В., суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
в с т а н о в и в :
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Кіровограді Департаменту патрульної поліції Кіквадзе В.Т., в якому просив:
визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №117899 від 19 травня 2016 року, винесену інспектором роти №2 батальону УПП в місті Кіровограді ДПП Кіквадзе В.Т. про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
В обґрунтування доводів позовної заяви ОСОБА_1 зазначав, що відносно нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., в зв`язку з тим, що він начебто скоїв порушення, яке полягає в здійсненні ним зупинки /стоянки на відстані 13 метрів від знаку 5.41 «Автобусна зупинка», чим порушив підпункти 8.4 та 15.9 Правил дорожнього руху України.
З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки знаку 5.41 «Автобусна зупинка» не існує, крім цього, інспектор вимірював відстань не від наявного посадкового майданчику, а від дорожнього знаку.
Вказував на те, що при розгляді справи відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 вересня 2016 року скасував постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 липня 2016 року та прийняв нову постанову про задоволення позову.
Визнав неправомірною та скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №117899 від 19 травня 2016 року, винесену інспектором роти №2 батальону УПП в місті Кіровограді ДПП Кіквадзе В.Т.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій було прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Зазначав, що постанова суду першої інстанції є обґрунтована та мотивована з огляду на наявні в справі докази, що вказують на доведеність скоєння позивачем адміністративного правопорушення.
Звертав увагу, що у зазначеній спірній ситуації, вимір відстані повинен здійснюватись відповідно від дорожнього знаку, а не від наявного посадкового майданчику, що і було виконано інспектором та підтверджується поясненнями свідків.
У запереченнях на касаційну скаргу позивач зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить належних підстав для того, щоб вважати, що суд апеляційної інстанцій неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без зміни.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19 травня 2016 року інспектором роти №2 батальону УПП в місті Кіровограді ДПП Кіквадзе В.Т. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №117899, згідно з якою позивач 19 травня 2016 року о 17-20 год. в місті Кіровограді по вулиці Гоголя/Велика Перспективна, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, державний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку на відстані 13 метрів від знаку 5.41 «Автобусна зупинка», чим порушив підпункт 8.4 г та пункт 15.9 е Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до пункту 15.9 (е) ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
Таким чином, зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, в разі їх відсутності ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.
При цьому, пунктом 15.9 (е) ПДР України однозначно визначено, що відстань у 30 метрів визначається від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, і лише у разі їх відсутності визначається від дорожнього знака, яким позначена зупинка маршрутних транспортних засобів.
Відповідно підпункту 8.4. г) Правил дорожнього руху наказовий знак показує обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Відповідно мотивувальної частини постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач здійснив зупинку/стоянку ближче ніж 30 м від дорожнього знаку 5.41 «Автобусна зупинка», чим порушив п.п.8.4г та п.15.9 е ПДР України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що інспектором поліції здійснено замір відстані від місця зупинки транспортного засобу позивача до дорожнього знака 5.41.1 «Пункт зупинки автобусу» (в постанові помилково зазначено дорожній знак 5.41 «Автобусна зупинка», якого в чинній редакції ПДР не існує), яка за розрахунками відповідача склала 13 м, у зв`язку з чим за висновками відповідача наявний факт порушення позивачем правил зупинки п.15.9 (е) ПДР.
В той же час, як встановлено судом апеляційної інстанції, зупинка маршрутних транспортних засобів «Головпоштамп», біля якої позивач здійснив зупинку транспортного засобу, обладнана посадковим майданчиком.
Таким чином, приймаючи до уваги вимоги пункту 15.9 (е) ПДР України, заміри відстані мали бути здійснені інспектором не від дорожнього знаку, яким позначено зупинку маршрутних транспортних засобів, а від посадкового майданчику зупинки «Головпоштамп».
За таких обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з чим погоджується Верховний Суд, що зазначені в оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем вимог пункту 15.9 (е) ПДР України, а відповідно не можуть бути підставою для висновків про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого частини 1 статті 122 КУпАП.
Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав неправомірною та скасував постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №117899 від 19 травня 2016 року, винесену інспектором роти №2 батальону УПП в місті Кіровограді ДПП Кіквадзе В.Т.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону УПП в місті Кіровограді Департаменту патрульної поліції Кіквадзе Валіко Таріеловича залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий М. І. Смокович
Судді О. В. Білоус
Т. Г. Стрелець