Справа № 465/4390/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1412/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Матковської З.М., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

з участю представника апелянта: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року (суддя Гулієва М.І., ухвалене в м.Львові о 16:28) у справі № 465/4390/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції, Начальника Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Пузиревського Антона Михайловича про визнання дій щодо передачі конфіденційної інформації протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017р. ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м. Львова Департаменту патрульної поліції, Начальника Управління Патрульної поліції у

м. Львові Пузиревського А.М. про визнання дій щодо передачі конфіденційної інформації ОСОБА_2 третім особам - протиправними.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач- Чепель І.І., вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове ,яким позов задовольнити.

Як на доводи апеляційної скарги посилається на те, що Начальник управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Пузиревський А.М. неправомірно передав персональні дані, що становлять конфіденційну інформацію, та неправомірно не повідомив ОСОБА_2 про передачу таких даних третій особі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 липня 2016 року інженер відділу з паркування Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» Мунтян Ігор Петрович склав протокол про адміністративне правопорушення № 0726100 стосовно ОСОБА_2 за порушення ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а саме за те,що 06 червня 2016 року водієм транспортного засобу при паркуванні на майданчику для платного паркування по пр-ту Шевченка у м. Львові не сплачено за послуги паркування у період з 10 год. 10 хв. до 14 год. 10 хв. у розмірі 24 грн. 00 коп.

Як наслідок постановою № 140 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21 липня 2016 року на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 136 грн. 00 коп. та зобов'язано її відшкодувати завдану майнову шкоду в розмірі: 24 грн. 00 коп. ЛКП «Львівавтодор». Вказана постанова скасована відповідно до постанови Львівського апеляційногго адміністтративного суду від 07.11.17р.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 15 червня 2016 року до Управління патрульної поліції звернулося Управління транспорту та зв'язку ЛМР із запитом про надання інформації щодо власників транспортних засобів, які порушили ч. 1 ст. 152-1 КУпАП,в тому числі і щодо позивачки у даній справі, для складання протоколів про адміністративні правопорушення. У відповідь на даний запит Управління патрульної поліції надало запитувану інформацію, долучивши відповідні витяги із системи «НАІС» МВС України.

ЛКП «Львівавтодор» отримало зазначену інформацію від Управління транспорту та зв'язку ЛМР .

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про інформацію" визначено за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частинами 1 та 2 статті 21 Закону України "Про інформацію" передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно частин 1, 2 статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім цього ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що персональні дані- відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Суб'єктом персональних даних є фізична особа, персональні дані якої обробляються.

Як вірно зазначено судом першої інстанції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Статтею 11 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено вичерпний перелік підстав для обробки персональних даних: згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних, дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень, укладення та виконання правочину, стороною якого є суб'єкт персональних даних або який укладено на користь суб'єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб'єкта персональних даних, захист життєво важливих інтересів суб'єкта персональних даних, необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом, необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод суб'єкта персональних даних у зв'язку з обробкою його даних переважають такі інтереси.

Разом з тим відповідно до п. 2.1.4 Положення про Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції до функцій управління розглядає звернення громадян, установ та організацій, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань , що належать до компетенції Департаменту патрульної поліції та Управління.

Пунктом 3.1.7 посадової інструкції начальника Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції передбачено,що начальник управління має право з метою належного виконання покладених на нього завдань та обов'язків , використовувати програмне забезпечення поліції, користуватися інформаційними базами даних поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про національну поліцію» поліція забезпечує доступ до публічної інформації, володільцем якої вона є, у порядку та відповідно до вимог, визначених законом.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про національну поліцію» поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Як передбачено ч. 4 ст. 25 Закону України «Про національну поліцію» діяльність поліції, пов'язана із захистом і обробкою персональних даних, здійснюється на підставах, визначених Конституцією України, Законом України "Про захист персональних даних", іншими законами України.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободКонвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97,кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Для того, щоб таке втручання в права, гарантовані статтею 8 Конвенції, відповідало положенням цієї Конвенції, воно повинне: 1) базуватися на законі; 2) переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених статтею 8; та 3) бути необхідним для досягнення такої цілі.

Враховуючи наведені вище обставини колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, на виконання вимог закону , для складання адміністративних матеріалів, а тому судом першої інстанції підставно відмовлено в позові.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2017 року у справі №465/4390/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом 30 днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді З. М. Матковська
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 21.05.2018р.