Справа № 808/655/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Справа № 808/655/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом: ОСОБА_1 (72364, Запорізька область, Мелітопольський р-н., с. Костянтинівка, вул. Шкільна, буд.175, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до: Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, буд.2, )

про: визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2018 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії, як члену сімї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.11.2017 з врахуванням виплачених сум;

- зобовязати відповідача проводити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.11.2017 з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

Ухвалою суду від 23.02.2018 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.03.2018 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.04.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 25.04.2018 з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 25.04.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 16.05.2018.

Від представника позивача надійшла заява від 10.05.2018 про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Обгрунтування позовних вимог викладене в позовній заяві та відповіді на відзив від 28.04.2018. Зокрема зазначено, що дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу надбавки до пенсії, як члену сімї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправними та такими, що порушують права позивача. Основний розмір пенсії позивача з 01.01.2004 дійсно було перераховано відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням її страхового стажу та розміру її заробітної плати, однак, позивач крім статуса пенсіонера має ще й статус «члена сімї реабілітованої особи» та , відповідно, має право на пільги, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні. Відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необгрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 відсотків, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, -на 25 відсотків мінімальної пенсії за віком. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Позиція відповідача викладена у відзиві на адміністративний позов від 25.04.2018. Зокрема зазначено про відсутність підстав для виплати позивачу підвищення до пенсії (доплати) відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком, оскільки дана норма втратила чинність з 01.01.2004. При цьому, відповідно до вимог п.п 2 п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії підвищення проводиться в розмірі 54,4 грн., а членам їх сімей, яких було примусово переселено 43,52 грн. З огляду на викладене вказано, про відсутність в діях управління Пенсійного фонду протиправності та неправомірності. Відтак, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У звязку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Як свідчать обставини справи, 07.11.2017 ОСОБА_1 звернулась з заявою до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо встановлення правильності нарахування їй пенсії та встановлення доплати до пенсії за статусом, як «члену сімї реабілітованої особи».

Згідно листа-відповіді Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за вих.№234/в-7 від 24.11.2017 позивачу повідомлено про відсутність підстав для виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком (а.с.31-32).

Позивач, не погодившись з рішенням Пенсійного фонду, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Як свідчать обставини справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус «члена сімї реабілітованої особи», що підтверджується посвідченням №107801, виданим Мелітопольською районною радою 25.09.2000 та, відповідно, має право на пільги, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на України» (а.с.30).

З 07.02.1992 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачу призначена пенсія за віком, що підтверджено посвідченням №113569 (а.с.29).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального статусу та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 19.11.1992 №2803-ХІІ, що діяв на час виникнення спірних правовідносин , дія якого поширюється на осіб, необґрунтовано засуджених судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,40 гривень, а членам їх сімей, яких було примусово переселено 43,52 гривень.

В свою чергу, п. «г» ч.1 ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає розмір мінімальної пенсії за віком, що дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, ст. 28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком, наведене у ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідно застосовувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 6 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постанова Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» є підзаконним актом нижчої юридичної сили, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Згідно п. 1, п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акти конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У зв'язку з невідповідністю п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.20018 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» вимогам п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд, відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України, застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, а саме п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, позивачем порушено право позивача як члена сім'ї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено, яка має право на підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.11.2017.

Суд зазначає, що згідно приписів ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується, з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч.2 ст.8 Закону України Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (72364, Запорізька область, Мелітопольський р-н., с. Костянтинівка, вул. Шкільна, буд.175, ідентифікаційний код НОМЕР_1, 07.02.1937 р.н.) до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, буд.2, ) про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування і невиплати позивачу надбавки до пенсії, як члену сімї політично репресованого, згодом реабілітованого і якого було примусово переселено в розмірі, передбаченому п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.11.2017 з врахуванням виплачених сум.

Зобовязати Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проводити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 07.11.2017 з врахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.05.2018.

Суддя І.В.Садовий