Справа № 809/799/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"21" травня 2018 р. Справа № 809/799/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року дану позовну заяву залишено без руху, у звязку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до суду: належного документа про сплату судового збору; належним чином засвідчених письмових доказів на яких ґрунтуються позовні вимоги, копії яких додано до заяви; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду, 17.05.2018 року від представника позивача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, де представником, зокрема, вказано про надання оригіналів Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 106499093 від 06.12.2017 року без використання спеціальних бланків, проставлення підпису та печатки державного реєстратора прав на нерухоме майно, що узгоджується з приписами Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за № 1127.

До заяви додано квитанцію про сплату судового збору за № 0.0..1 від 17.05.2018 року на суму 1409,60 грн.

Одночасно, представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке, як і клопотання від 10.05.2018 року, мотивоване тим, що про оскаржувані рішення, а відтак і про порушення своїх прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 дізнався 06.12.2017 року згідно сформованої на запит його представника ОСОБА_3 Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 106499093, яка, в свою чергу, є єдиним доказом, що свідчить про дату, з якої позивачу стало відомо про існування рішень від 07.04.2014 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.

Суд зазначає, що поважними причинами пропущення строків звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд не приймає до уваги доводи, наведені представником позивача у клопотанні від 10.05.2018 року та заяві від 17.05.2018 року стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 106499093 від 06.12.2017 року, сформована на запит заявника ОСОБА_3, на підставі заяви за № 25646724 від 06.12.2017 року.

Як слідує з відомостей Державного реєстру прав, при реєстрації приватним нотаріусом ОСОБА_2 рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.04.2014 року за індексними номерами 12210564, 12210573, зазначено підставу виникнення іпотеки іпотечний договір за № 524 від 06.02.2008 року та іпотекодавця ОСОБА_1

Приписами частини 1 статті 32 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, будучи обізнаним про існування іпотечного договору, позивач в силу вимог ст. 122 КАС України, мав реальну можливість дізнатись про існування оскаржуваних рішень.

Беручи до уваги наведене, слід звернути увагу, що сам по собі факт отримання інформації з Державного реєстру прав та дата отримання такої інформації, без наявності інших підстав, для визначення причин пропуску строку звернення до суду, не може вважатись днем коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Також, позивач не зазначив про обмеження його прав та не зазначив інші причини щодо відсутності в нього доступу до Державного реєстру прав з моменту прийняття оскаржуваного рішення 07.04.2014 року до моменту отримання інформації з реєстру 06.12.2017 року.

Таким чином, враховуючи вказані обставини винесення оскаржуваних рішень, які стосуються безпосередньо позивача як іпотекодавця та його майна, підставу зазначену ним в клопотанні від 10.05.2018 року та заяві від 17.05.2018 року про поновлення строку звернення з цим позовом до адміністративного суду, слід визнати неповажною. Інших підстав для поновлення строку позивачем не вказано та судом не встановлено.

Зважаючи на наведене та те, що з часу прийняття оскаржуваних рішення від 07.04.2014 року до дати звернення позивача з позовом пройшло близько чотирьох років, суд прийшов до переконання, що за цей час у ОСОБА_1 була реальна можливість звернутися до суду із позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів, які підтверджують реальні труднощі в реалізації ним свого права на звернення до суду з даним позовом в установлені законом строки.

За таких обставин, суд вважає, що позов поданий позивачем із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, встановлених частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_1 подано позов після закінчення строків, встановлених законодавством, а наведені представником позивача підстави пропущення строку звернення до адміністративного суду не визнані судом поважними, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає поверненню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, вул. Шевченка, 5, с. Міжгіря, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77701) до державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_2 (вул. Саксаганського, 119, оф. 12, м. Київ, 01032) про визнання протиправними та скасування рішень - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Матуляк Я.П.