Справа № 822/215/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/215/18

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

10 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача: Данильченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року (ухвалене 31 січня 2018 року, повний текст рішення складено 31 січня 2018 року о 16:00 год.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про розшук майна боржника,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 46940009 від 28.12.2017 року про розшук майна боржника.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги відповідач заначає, що державний виконавець діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду не надходив.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., при примусовому виконанні постанови №41717779, винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 46940009, якою постановлено накласти арешт на майно, що належить боржнику, а також 28 грудня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., при примусовому виконанні постанови № 41717779, винесено постанову про розшук майна боржника ВП № 46940009, якою постановлено оголосити в розшук майно боржника:

- т/з марки NEOPLAN N 212 10960, 1995 p.в., сірого кольору, № двигуна: НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, днз: НОМЕР_3;

- т/з марки: РУТА 22 2464, 2009 р.в., фіолетового кольору, № двигуна: НОМЕР_4, № шасі: НОМЕР_5, днз: НОМЕР_6;

- т/з марки : TOYOTA LAND CRUISER 200 4461, 2012 р.в., білого кольору, № двигуна НОМЕР_7, № кузова: НОМЕР_8, днз: НОМЕР_9;

- т/з марки: NEOPLAN N 516-SHD 14618, 1998 р.в., сірого кольору, № двигуна НОМЕР_10, № кузова: НОМЕР_11, днз: НОМЕР_12;

- т/з марки: MERCEDES-BENZ SPRINTER 515 CDІ 2148, 2009 р.в., білого кольору № двигуна: НОМЕР_13, № кузова: НОМЕР_14, днз: НОМЕР_15, які належать ОСОБА_3.

Не погодившись з вказаними постановами, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виконавець не дотримав вимог закону про проведення виконавчих дій за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону №1404, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 статті 13 Закону №1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 статті 24 Закону №1404 виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно з ч.2, ч.3 статті 36 Закону №1404 розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на час винесення постанови державному виконавцю було відоме місце проживання ОСОБА_3

Водночас, висновки суду першої інстанції про те, що виконавець не виконав вимоги Закону №1404 про те, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки місцем проживання позивача є квартира АДРЕСА_1, тобто по місцю проживання боржника оголошені в розшук транспортні засоби зберігатись не могли.

Також суд першої інстанції звертає увагу на те, що виконавець одним днем 28.12.2017 року виніс дві постанови про арешт майна боржника ВП № 46940009 та про розшук майна боржника ВП № 46940009.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону №1404 у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Таким чином, винесення постанови про розшук боржника є правом державного виконавця. Водночас, чинне законодавство не встановлює строки винесення постанов, тому при винесенні двох постанов в один день державний виконавець діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках нанесе матеріальну шкоду боржнику, що завадить йому в добровільному порядку розрахуватись з боргом, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки виконавче провадження було відкрите 18.03.2015 року, однак за період з моменту відкриття виконавчого провадження до винесення 28.12.2017 року постанов про накладення арешту та оголошення в розшук майна боржника позивачем не було вчинено дій на погашення 1 301 572,82 грн. виконавчого збору.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні постанови про оголошення в розшук майна боржника від 28.12.2017 року відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять; Міністерство юстиції України, органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2012 року, органами державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, а також судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про розшук майна боржника скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задовленні адміністративного позову ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про розшук майна боржника відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 травня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.