Справа № 184/2060/17(2-а/184/5/18)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року справа № 184/2060/17(2-а/184/5/18)
(суддя 1-ї інстанції - Гаєвий О.В., м. Покров)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді-доповідача Чередниченка В.Є.,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою в.о. заступника начальника ГУ ДФС України в Дніпропетровській області Сікіріної Ірини Валеріївни на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року у справі №184/2060/17(2-а/184/5/18) за позовом ОСОБА_3 до в.о. заступника начальника ГУ ДФС України в Дніпропетровській області Сікіріної Ірини Валеріївни про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до в.о. заступника начальника ГУ ДФС України в Дніпропетровській області Сікіріної Ірини Валеріївни, в якому просив скасувати постанову № 272 від 28.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.177.2 ст.177, п.177.4.3, п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України та абз.2 п.1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-Vl «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн.

Позов обґрунтовано тим, що висновки акта перевірки №13837/04-36-13-05- від 29.09.2017 року є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, тому адміністративне стягнення на позивача накладено безпідставно.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року позов задоволено повністю.

Постанова суду першої інстанції фактично мотивована тим, що позивач не отримав сповіщення про розгляд справи, у зв'язку з чим був позбавлений можливості реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи. Крім того, при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та складанні постанови, відповідачем не конкретизована об'єктивна сторона правопорушення в діях ОСОБА_3, зокрема в постанові №272 від 28.11.2017 року не зазначено, де, коли, за яких обставин позивачем було допущено порушення вимог податкового законодавства у виді неналежного ведення обліку доходів та витрат, заниження оподаткованого доходу та порушення порядку нарахування єдиного внеску, в чому саме вони полягали, чим порушено право на захист позивача, оскільки будь-яке обвинувачення повинно бути конкретним, особа, яку притягують до відповідальності повинна розуміти в чому її обвинувачують, щоб мати змогу ефективно захищатися від висунутого обвинувачення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач запрошувався для ознайомлення, складення та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте не з'явився. Крім того, в доводах апеляційної скарги скаржник вказує на те, що протоколи про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова містять всі передбачені законом відомості необхідні для притягнення до адміністративної відповідальності.

03 травня 2018 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням, в якому посилаючись на положення частини 3 статті 296 КАС України, просить провести розгляд справи у судовому засіданні, проте зазначене клопотання не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини 3 статті 296 КАС України апеляційна скарга може містити клопотання особи про розгляд справи за її участі. За відсутності такого клопотання вважається, що особа не бажає брати участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Враховуючи відсутність в апеляційній скарзі клопотання скаржника про розгляд справи за його участю та відсутність такого клопотання і в апеляційній скарзі наданій скаржником на виконання ухвали без руху, розгляд справи було призначено в порядку письмового провадження.

Звернення скаржника з клопотанням про розгляд справи за його участю вже після призначення до розгляду в порядку письмового провадження його апеляційної скарги свідчить про затягування ним розгляду справи та зловживанням скаржника своїми правами.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача на те, що відповідно до частини 4 статті 45 КАС України у випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд може застосувати до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що з 11.09.2017 року по 22.09.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом 29.09.2017 року складено акт №13837/04-36-13-05- яким, зокрема, встановлено, що позивачем порушено вимоги п.177.2, п.177.4.3, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, в частині заниження доходу, завищення документально підтверджених витрат та заниження загального оподатковуваного доходу, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у загальній сумі 34132,9 грн., крім того порушено абз. 2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 56776,56 грн. (а.с.12-35).

На підставі зазначеного акта 24 листопада 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шураєнко М.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення №272 відносно ОСОБА_3 про те, що ним було допущено порушення вимог п.177.2, п.177.4.3, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, в частині заниження доходу, завищення документально підтверджених витрат та заниження загального оподатковуваного доходу, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у загальній сумі 34132,9 грн., що є порушенням ч.1 ст. 164-1 КУпАП (а.с.9).

На підставі зазначеного акта 24 листопада 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи само зайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шураєнко М.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення №273 відносно ОСОБА_3 про те, що ним було допущено порушення вимог абз. 2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 56776,56 грн., що є порушенням ч.1 ст. 165-1 КУпАП (а.с.10).

28 листопада 2017 року відповідачем було винесено постанову №272 про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164-1, ч.1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с. 11).

Законність і обґрунтованість зазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентарізацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №272, встановлено, що позивачем було допущено порушення вимог п.177.2, п.177.4.3, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, в частині заниження доходу, завищення документально підтверджених витрат та заниження загального оподатковуваного доходу, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у загальній сумі 34132,9 грн., що є порушенням ч.1 ст. 164-1 КУпАП. При цьому дата, час і місце вчинення порушення встановлені актом перевірки №13837/04-36-13-05-, в якому зазначено про завищення документально підтверджених витрат та заниження загального оподатковуваного доходу позивачем у 2015-2016 роках, що свідчить саме про внесення позивачем неправдивих даних до фінансової звітності.

На підставі зазначено акта перевірки податковим органом було складено податкове повідомлення-рішення від 25.10.2017 року № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 34132,29 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 8533,07 грн.

За результатами розгляду скарги позивача рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області було частково скасовано вищезазначене податкове повідомлення-рішення в частині податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 25797,93 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 6449,49 грн. (а.с.110-114).

Проте, часткове скасування податкового повідомлення-рішення від 25.10.2017 року № не спростовує факт вчинення позивачем правопорушення, яке виразилося у завищенні документально підтверджених витрат та заниженні загального оподатковуваного доходу. Часткове скасування такого податкового повідомлення-рішення свідчить виключно про зміну розміру суми зобов'язань.

Тобто, вчинене позивачем правопорушення передбаченого 1 ст. 164-1 КУпАП підтверджується протоколом та актом перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-1 КУпАП порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №273, встановлено, що позивачем було допущено порушення вимог абз. 2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 56776,56 грн., що є порушенням ч.1 ст. 165-1 КУпАП (а.с.10).

При цьому дата, час і місце вчинення порушення встановлені актом перевірки №13837/04-36-13-05-, в якому зазначено про встановлення порушення абз. 2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме заниження суми доходу (прибутку) отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податковим на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % до 31.12.2015 року та 22% з 01.01.2016 року на загальну суму 56776,56 грн. (а.с.59), та свідчить про подання позивачем недостовірних відомостей, що є порушенням ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

Доводи позивача про те, що висновки акта перевірки №13837/04-36-13-05- від 29.09.2017 року не відповідають дійсності, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів які б підтверджували зазначені ним твердження. Так докази щодо скасування прийнятих на підставі зазначеного акта перевірки податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи відсутні.

Щодо висновку суду першої інстанції, який став підставою для задоволення позову про те, що позивач не отримав сповіщення про розгляд справи, у зв'язку з чим був позбавлений можливості реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Між тим, як вбачається з позовної заяви, позивач звертаючись до суду з цим позовом, в його обґрунтування зазначив про те, що висновки акта перевірки №13837/04-36-13-05- від 29.09.2017 року є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, а адміністративне стягнення на позивача накладено безпідставно.

В той час, як суд першої інстанції задовольнив позов з інших підстав, не вживши визначених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги матеріалів, позивач запрошувався на 11:00 год 24.11.2017 року для ознайомлення, складення та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та повідомлявся про день, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - 28.11.2017 року об 15:00 год., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.171-172).

ГУ ДФС у Дніпропетровській області на виконання вимог Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративне правопорушення» №566 від 02.07.2016 року листом від 24.11.2017 року направило на адресу позивача протоколи про адміністративні правопорушення від 24.11.2017 року №272 та №273, які позивачем отримано 27.11.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.147, 148).

Крім того, у зв'язку з неявкою у зазначене місце та час розгляду адміністративної справи ГУ ДФС у Дніпропетровській області направлено на адресу позивача постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, яку позивачем отримано 30.11.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.151-154).

Тобто, відповідачем надано до суду докази, які спростовують висновки суду першої інстанції, які стали підставою для задоволення позову.

Суд першої інстанції, зробивши висновок, про необхідність встановлення інших обставин, які можуть бути підставою для задоволення позову, та які не були підставами позову, зобов'язаний був вжити визначених законом заходів, необхідних для з'ясування таких обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування таких доказів з власної ініціативи.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності та складанні постанови, відповідачем не конкретизована об'єктивна сторона правопорушення в діях ОСОБА_3, зокрема в постанові №272 від 28.11.2017 року не зазначено, де, коли, за яких обставин позивачем було допущено порушення вимог податкового законодавства у виді неналежного ведення обліку доходів та витрат, заниження оподаткованого доходу та порушення порядку нарахування єдиного внеску, в чому саме вони полягали, суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова містить опис складу вчиненого позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. При цьому, суд апеляційної інстанцій приймає до уваги те, що деталізація вчиненого позивачем правопорушення зазначена в акті перевірки та у протоколах про адміністративне правопорушення.

Постанова ж про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням прийнятим за наслідками розгляду акта і протоколів про адміністративне правопорушення у яких і зазначено деталізацію обставин правопорушення.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що протокол було складено не за місцем проведення перевірки провадження господарської діяльності позивача, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 12 розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року, передбачено, що у разі неможливості складання протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення протокол складається в органі доходів і зборів. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується до органу доходів і зборів для складання та підписання протоколу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргою в.о. заступника начальника ГУ ДФС України в Дніпропетровській області Сікіріної Ірини Валеріївни - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2018 року у справі №184/2060/17(2-а/184/5/18) - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.3 ст. 272, ст. 286 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко