Справа № 804/1951/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року Справа № 804/1951/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпровської обласної ради про визнання протиправними дії, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради, в якій позивачі просили:
визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради по забезпеченню своєчасного виконання запита від 22.11.2017 року за вх. №01-04/848 ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання публічної інформації у строки, встановлені у розумінні ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
визнати протиправними дії, бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо ненадання у повному обсязі публічної інформації за запитом про надання публічної інформації від 22 листопада 2017 року № 01-04/848 ОСОБА_2, ОСОБА_3;
зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати відповідь ОСОБА_2, ОСОБА_3 повну запитувану інформацію на запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848;
допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобовязання Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідь із копіями запитуваних документів на запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848, відповідно до ч.1 п.1 ст. 263 та ч.1 п.7 ст. 371 КАС;
встановити строку для подання відповідачем до суду звіту про виконання рішення суду (ч.1 ст. 382 КАС), на протязі пяти днів з дня набрання рішення суду законної сили;
постановити окрему ухвалу, в якій визначити порушення з боку відповідача обовязку розпорядника інформації за вимогами Закону України Про доступ до публічної інформації в області інформаційних правовідносин та про викладене в окремій ухвалі порушення довести до відома Дніпровської обласної ради.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачі подали запит на отримання публічної інформації, однак, відповідач, посилаючись на Закон України Про доступ до публічної інформації, повідомив, що у звязку з великим обсягом запитуваної інформації, відповідь буде надано впродовж 20 робочих днів. На думку позивачів, відповідачем безпідставно відмовлено в наданні інформації, оскільки запитувалась загальнодоступна інформація, надання якої не потребує значних зусиль та подовженого часу. При цьому, такий строк вже минув, а позивачі не отримали відповіді на запит.
Також, ухвалою суду відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
14.04.2018 до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив повністю, із посиланням на пункт 2.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10, зазначив, що відповідач не може виконувати обовязки розпорядника інформації, у зв'язку із чим відповідачем правомірно було надано відповідь на запит. До запиту не було надано жодних документів щодо громадської організації, яку представляють заявники.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 22.11.2017 року подали до Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради інформаційний запит На отримання публічної інформації, зареєстрований 22.11.2017 за вхідним номером 01-04/848, в якому заявниці, із посиланням на статті 3, 4, 13, 14 Закону України Про доступ до публічної інформації, просили надати створену у процесі діяльності та задокументовану розпорядником інформації на носіях інформацію, як загальну публічну інформацію наступного змісту:
наказ «Про порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, які надаються запитувачам інформації» у Комунальному вищому навчальному закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (ст.21) , постанови Кабінету Міністрів України від 1З липня 2011 року М.740 «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію». Надайте до відповіді копію документа;
затверджену інструкцію про порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, які надаються запитувачам інформації у Комунальному вищому навчальному закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Надайте до відповіді копію документа;
затверджений на 2016-2017 рік включно, графік Прийому громадян (дні та часи прийому), місцезнаходження того кабінету у якому здійснює прийом директор Комунального вищого навчального заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян».
На інформаційний запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848, Комунальним вищим навчальним закладом Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради 29.11.2017 року повідомлено, що у звязку з великим обсягом запитуваної інформації, відповідь буде надана впродовж 20 робочих днів, згідно п. 4 ст. 20 Закону України Про доступ до публічної інформації.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон України «Про доступ до публічної інформації»).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 зазначеного Закону). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (частина перша статті 6 Закону).
Згідно ст.5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Відповідно статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідачем в межах п'ятиденного строку, визначеного статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», повідомлено позивача про продовження строку розгляду його запиту.
Однак, позивач стверджує, що не отримував відповідь на свій запит; доказів щодо надання відповіді позивачу або щодо рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у запиті, та доведення його до позивача, відповідачем до суду надано не було.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим, відповідач, як субєкт владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності своїх дій не виконав, оскільки не надав доказів надання відповіді на запит позивача.
Відповідно до статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
При цьому, слід зазначити, що у силу норм ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону, оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.
За висновками Вищого адміністративного суду України в тексті Довідки про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України Про доступ до публічної інформації, датованій 01.06.2013 року, юрисдикція адміністративних судів поширюється на будь-які спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації, які виникають у правовідносинах, врегульованих Законом України Про доступ до публічної інформації, в тому числі якщо й відповідачем у такому спорі є не суб'єкт владних повноважень.
Таким чином, твердження представника відповідача про не поширення юрисдикції адміністративних судів на даний спір є необґрунтованими.
Попри це, у даній справі відповідачем належних доказів на спростування доводів позивача щодо неотримання відповіді на запит суду надано не було.
З огляду на викладене, а також з метою реалізації права позивача на доступ до публічної інформації, суд визнає протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради по забезпеченню своєчасного виконання запита від 22.11.2017 року за вх. №01-04/848 ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання публічної інформації у строки, встановлені у розумінні ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Вирішуючи позовну вимогу про визнання протиправними дії, бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо ненадання у повному обсязі публічної інформації за запитом про надання публічної інформації від 22 листопада 2017 року № 01-04/848 ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд зазначає наступне.
Оскільки бездіяльність щодо розгляду інформаційного запиту має своїм наслідком несвоєчасне виконання запиту, то друга позовна вимога фактично дублює першу, а тому задоволенню не підлягає.
Судом не встановлено іншу особу, крім відповідача, яка є належним розпорядником запитуваної позивачами публічної інформації.
Запитувана інформація стосується діяльності Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської міської ради, який фінансується із місцевого бюджету, інформація повязана з діяльністю закладу освіти становить суспільний інтерес - комунальний заклад є розпорядником інформації відповідно до статті 13 Закону №2939-VI, у зв'язку із чим оскаржена відмова у наданні запитуваної інформації є протиправною.
Таким чином, виходячи вищевикладеного, відповідач в даному випадку, є розпорядником публічної інформації, яка має суспільний інтерес і не може бути обмежена в доступі, що вказує на порушення відповідачем права позивачів на доступ до інформації і є підставою, на думку суду, для задоволення позову в частині зобов'язання Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати відповідь ОСОБА_2, ОСОБА_3 на запитувану інформацію на запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263 цього Кодексу.
Враховуючи вказане, рішення у даній справі в частині зобовязання Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати відповідь на запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848 підлягає негайному виконанню.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.
З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.
Щодо клопотання позивачів про постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.
Згідно із ст.249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Вказана норма закону дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються судовим рішенням, а також на причини й умови вчинення порушень для запобігання їх повторенню.
Більш того, суд звертає увагу позивача на те, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обовязком.
Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивачів про постановлення окремої ухвали, оскільки не вбачає беззаперечних та необхідних підстав для реалізації такого права суду.
Також, враховуючи викладене, суд не приймає до уваги посилання відповідача про необхідність винесення окремої ухвали на позивачів, у звязку з зловживанням позивачами своїми правами, з посиланням на те, що у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувають позовні заяви до одного і того ж відповідача і з аналогічних підстав за відсутності предмета позову (справи №№804/1215/18, 804/896/18, 804/1214/18, 804/1486/18, 804//1536/18, 804/1800/18, 804/1551/18, 804/1710/18, 804/1932/18, 804/1951/18, 804/1959/18, 804/1757/18, 804/1115/18, 804/1114/18, 804/2011/18, 804/1960/18, 804/2003/18, 804/2000/18, 804/652/18), оскільки дослідивши вказані відповідачем справи, суд зазначає, що спори у даних справах є подібними, що виникли у відносинах, що регулюються одними нормами права, при цьому вони мають різний предмет спору, різні обставини справи, за змістом різні запити та відповіді на них.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 263, 371 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради по забезпеченню своєчасного виконання запита від 22.11.2017 року за вх. №01-04/848 ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання публічної інформації у строки, встановлені у розумінні ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати відповідь ОСОБА_2, ОСОБА_3 повну запитувану інформацію на запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду в частині зобов'язання Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати відповідь ОСОБА_2, ОСОБА_3 повну запитувану інформацію на запит від 22 листопада 2017 року № 01-04/848, із урахуванням висновків суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1