Справа № 552/795/18
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 552/795/18
Провадження № 2-а/553/69/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.05.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП №4 ППО Онуфріївського Відділення поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, третя особа по справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника СРПП №4 ППО Онуфріївського Відділення поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В своєму позові просив скасувати постанову серії БР №839534 від 17.01.2018 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. як незаконну.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27.02.2018 року вищевказаний позов передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 19.03.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Новаком Ю.Д.

Позивач надав до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі та задовольнити позов.

Від відповідача до суду відзив на позов не надійшов.

Від представника третьої особи по справі пояснення щодо позову до суду не надійшли.

Суд, вивчивши наявні докази в справі, викладені обставини позовної заяви наданої позивачем, вивчивши та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 17.01.2018 року начальником СРПП №4 ППО Онуфріївського ВП ГУ НП Кіровоградської області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР №839534 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 гри. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя без включення покажчику повороту.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський ОСОБА_2 зупинив водія ОСОБА_1 17.01.2018 року в 11-20 год., який рухався на автомобілі НОМЕР_1 по вул. Поштовій в смт. Онуфрієвка, та звинуватив його у тому, що він нібито проїхав перехрестя і при повороті праворуч не ввімкнув відповідний покажчик повороту. Цього ж дня поліцейський ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно пояснень викладених в позові, 17.01.2018 року, близько 11-00 год. ОСОБА_1 дійсно рухався на вказаному автомобілі по вул. Поштовій по робочим справам. Вже виїжджаючи з селища його зупинив поліцейський ОСОБА_2 та звинуватив у проїзді перехрестя без покажчика повороту. Проте, ним під час руху в смт. Онуфрієвка на кожному перехресті вмикались покажчики повороту. Не погодившись з порушенням позивач попрохав поліцейського надати відеопокази чи предявити показання свідків. Але поліцейський ОСОБА_2 відеопоказів чи показань свідків не представив, а лише взяв його водійські права та документи на автомобіль та пішов до свого службового автомобіля. Потім поліцейський ОСОБА_2 через 5-10 хвилин повернув документи та дозволив рух далі. При цьому, жодних документів при позивачу не складалося і ним не підписувалось, будь-які свідки були відсутні, інші водії не зупинялись.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по-батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по-батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова БР №839534 від 17.01.2018 року не містить відомостей про технічний засіб, яким нібито здійснено відеозапис (пункт 8 постанови). Крім того, в постанові не зазначено опису обставин, а саме: на якому саме перехресті вулиць з вул. Поштовою (вул. Скляра) ОСОБА_1 нібито проїхав перехрестя без покажчика повороту та у якому напрямку рухався.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративні територіальним устроєм України».

Ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч. 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно матеріалів справи поліцейський ОСОБА_2 пішов до свого патрульного автомобіля де виніс постанову без участі ОСОБА_1 Крім того, як вбачається із постанови позивач не підписував жодного документу, складеного поліцейським ОСОБА_2, проте постанова серії БР №839534 від 17.01.2018 року містить в пункті 9 підпис невідомої особи про те, що нібито отримав вказану постанову.

Тобто відповідачем при винесенні постанови були допущені порушення вимог чинного законодавства, а саме, позивача ОСОБА_1 було позбавлено можливості скористатися в повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, позивачу не було надано будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення, постанова була складена без залучення особи-правопорушника та будь-яких свідків і доказів відеофіксації, у постанові не зазначено технічного засобу, яким здійснено відеозапис, опис обставин, а саме, на якому саме перехресті з вул. Поштовою (вул. Скляра) позивач нібито проїхав перехрестя без покажчика повороту та у якому напрямку він рухався.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ГУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а отже правовідносини, які охоплюються сферою дії Конвенції, мають врегульовуватися з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», « Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Ч. 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за «Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди».

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1. безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №839534 від 17.01.2018 року, винесеної начальником СРПП №4 ППО Онуфріївського Відділення поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області лейтенантом поліції ОСОБА_2

Враховуючи відсутність відзиву на позов, будь-яких інших доказів на підставі яких суд міг би перевірити доводи позивача, законних підстав для відмови у позові, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає, що вимоги позову є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст. 8, 9, 74-77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника СРПП №4 ППО Онуфріївського Відділення поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа по справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №839534 від 17.01.2018 року, винесеної начальником СРПП №4 ППО Онуфріївського Відділення поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження по адміністартивній справі за ст. 122 ч.2 КУпАП закрити.

У відповідності до ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3