Справа № 192/497/18
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/497/18
Провадження № 2-а/192/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В. В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову адміністративної комісії Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 5 від 27 грудня 2017 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

На обґрунтування позову посилається на те, що 11 березня 2018 року дізналась про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., проте вважає дії відповідача неправомірними, а постанову № 5 від 27 грудня 2017 року адміністративної комісії, такою що підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з грубими порушеннями, а саме: в примірник протоколу, який був виданий їй на руки відрізняється від протоколу, який містить в матеріалах адміністративної справи. Так, протоколи мають розбіжності щодо дати їх складання, наявності підписів, прізвищ понятих. В протоколі, який був виданий позивачці відсутні як дата його складання, так і дата та час його розгляду, в той час як копія протоколу, яка додана до матеріалів адміністративної справи містить і дату і час розгляду протоколу. Також в протоколі відсутні дата його складання та підписи осіб, в присутності яких нібито позивачка відмовилася його підписати. Позивач зазначає, що в примірнику протоколу, якій мається у неї, відсутні підпис особи, якій вона нібито продала цигарки.

Тому позивачка вважає, що протокол не може бути допустимим доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, які зазначені в позові.

Представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав та пояснив, що з оскаржуваної постанови взагалі не можливо встановити у вчиненні якого адміністративного правопорушення була визнана винуватою позивач, оскільки постанова не містить посилання на обставини, передбачені ст. 283 КУпАП.

Представники відповідача в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.28), вимоги ухвали суду про витребування належним чином завірених копій матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови в строк до 01 травня 2018 року не виконали. Причини невиконання ухвали суду не повідомили.

Суд, з урахуванням положень ч. 9 ст. 80, ст. 205 КАС України ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності представників відповідача на підставі наявних матеріалів справи.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови № 5 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року громадянку ОСОБА_1, як працівницю магазину ПП «ОСОБА_4» притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Адміністративною комісією при виконавчомукомітеті Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області встановлено, що ОСОБА_1 «згідно протоколу та висновку, порушення правил торгівлі тютюновими виробами (продала одну пачку сигарет неповнолітньому гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП)».

Відповідно до ч.2 ст.156 КУпАП Порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що протокол серії ГП №332498, а саме його примірник, який був наданий позивачці та який міститься в матеріалах адміністративної справи, мають певні розбіжності. Так, протокол, що був виданий ОСОБА_1 не містить дати його складання, дати розгляду адміністративної справи, підпису ОСОБА_3 Відсутні в протоколі також і прізвища понятих, в присутності яких позивач начебто відмовилася від підписання протоколу (а.с.19).

Згідно висновку працівника поліції обставини, які стали підставою для складання протоколу відбувалися 26 листопада 2017 року приблизно о 14 годині 55 хвилин по АДРЕСА_1 (а.с.16).

Розгляд адміністративної справи відбувся 27 грудня 2017 року, проте позивач не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В той же час в протоколі засідання адміністративної комісії також зазначено про неявку ОСОБА_1, однак зазначено, що були вислухані пояснення особи порушника (а.с.18). Вказані обставини дають суду можливість прийти до висновку про невідповідність викладених в протоколі фактів обставинам справи, оскільки доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про засідання комісії матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач була позбавлена можливості при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Тобто судом було встановлено порушення ст. 268 КУпАП, допущені відповідачем під час розгляду адміністративної справи, наслідком якої було прийняття оскаржуваної постанови.

Під час вирішення справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП, виконавчим комітетом не було зясовано місце роботи позивачки, оскільки матеріали адміністративної справи не містять таких відомостей. В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 є працівницею ПП «ОСОБА_4», в той час як субєктами правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП є саме працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Крім того, постанова № 5 від 27 грудня 2017 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що адміністративною комісією позивач була притягнута до адміністративної відповідальності без дотримання вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, тому постає питання обєктивності та правомірності прийнятої постанови.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1950 р.) справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого на: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливостей для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій розсуд або, за браком достатніх коштів для оплати послуг захисника, користуватися послугами призначеного йому захисника безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення; e) отримувати безкоштовну допомогу перекладача, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не говорить цією мовою.

Критерії недопустимості доказів ЄСПЛ віддає на розсуд національному законодавцеві, утримуючись від предявлення конкретних вимог.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (Постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11.07.2006, у справі «Биков проти РФ» від 10.03.2009). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказів. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції 1950 р. можна вважати справедливим.

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем на вимогу суду не були надані достатні, допустимі та належні і достовірні докази, які б вказували як на подію, так і на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Допущені відповідачем порушення під час розгляду протоколу серії ГП №332498, а також недоліки самого проколу в частині не ідентичності його двох примірників один одному, дають суду підстави для висновку про неналежність, недопустимість протоколу як доказу вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6,8,9,12,72-79,91-94,192-228,241-250,255,257-263 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 5 від 27 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 18 травня 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина