Справа № 325/1471/17
Суддя: Діденко Є. В.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/325/14/2018
Справа №325/1471/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору,

в с т а н о в и в:

05.10.2017 року до суду надійшла позовна заява Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просив: визнати протиправними дії державного виконавця Фесенко Ю.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору від 22.09.2017 року в розмірі 12 800 грн. 00 коп.; скасувати постанову державного виконавця Фесенко Ю.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.09.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн. 00 коп. Вирішити питання про судові витрати.

Позов з урахуванням уточнень (а.с. 75-76) обґрунтований тим, що 27.09.2017 року позивачу надійшла постанова державного виконавця Фесенко Ю.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-2163/11 від 17.11.2014 року про зобовязання управління пенсійного фонду у Приазовському районі Запорізької області здійснити перерахунок та забезпечити виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Цією ж постановою державний виконавець стягнув з позивача виконавчий збір в сумі 12800 грн. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 988 від 21.12.2016 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», у звязку з реорганізацією шляхом злиття утворено Приморське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. На виконання виконавчого листа було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2, що підтверджується розрахунком. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ст. 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду не включаються до складу державного бюджету. Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня є Пенсійний фонд України. Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення , які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Покладені судом зобовязання вчинити дії щодо здійснення перерахунку підвищення пенсії ОСОБА_2, виконані Пенсійним фондом в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на Управління. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету. З 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Крім того, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Позивач, прийнявши рішення суду, виконав його до відкриття виконавчого провадження, а отже виконавчий збір в такому випадку не стягується. Крім того, державний виконавець не вчиняв дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Також, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 27 закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, якими є пенсійні виплати, перераховані та виплачені за судовим рішенням. На зазначених підставах позивач посилався на незаконність постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору.

У письмових заперечення проти позову, відповідач позов не визнав, зазначив, що рішення немайнового характеру, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення підлягає виконанню відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». 22.09.2017 року державним виконавцем правомірно в порядку статей 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, надано строк для добровільного виконання 10 робочих днів, та на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто виконавчий збір в сумі 12800 грн. Рішення суду виконано боржником лише частково, в частині нарахування коштів в сумі 1361,52 грн., але виплату не проведено. У звязку з цим, державний виконавець звертався до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання рішення суду, але ухвалою суду від 27.09.2017 року в задоволенні такої заяви відмовлено. Посилання позивача на п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач вважає безпідставним, оскільки відповідно до розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», визначено подання виконавчих документів до ДВС за рішеннями суду про стягнення коштів або рішеннями суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державні органи, які видані або ухвалені до 01 січня 2013 року. Аналогічне положення міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, прийнятої на виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». В той же час, виконавчий лист видано 17.11.2014 року, рішення суду набрало законної сили 04.11.2014 року, а отже не підпадає під дію постанови КМУ № 440 від 03.09.2014 року. Крім того, виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу державного бюджету. Виключний перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, передбачений ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий збір має оплачуватись незалежно від позиції боржника щодо рішення суду, можливості чи неможливості його виконання.

Ухвалою судді від 10.10.2017 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 30.10.2017 року відкрито провадження у справі, і справу призначено до судового розгляду на 22.11.2017 року.

Ухвалою суду від 22.11.2017 року відкладено судове засідання на 12.12.2017 року у звязку з неявкою представника позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи і неповідомленням про причини неявки.

Ухвалою суду від 12.12.2017 року позов залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України, у звязку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 року апеляційну скаргу Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволено, скасовано ухвалу суду від 12.12.2017 року, а справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року призначено судовий розгляд у справі на 17.05.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, у письмових запереченнях просив суд розглянути справу без участі представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові пояснення сторін та надані докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та спірні правовідносини.

17.11.2014 року Приазовським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист від 20.06.2011 року у справі № 2-а-2163/11 про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі Запорізької області здійснити перерахунок та забезпечити виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.12.2010 року. Рішення суду у даній справі набрало законної сили 04.11.2014 року.

22.09.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 19.09.2017 року, прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження, якою також встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення 10 робочих днів, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12800 грн. 00 коп.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.2016 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», замість Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі у звязку з реорганізацією шляхом злиття утворено Приморське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Листом від 02.10.2017 року № 4018/04 Приморське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як правонаступник Управління Пенсійного фонду України в Приазовському районі, повідомило виконавчу службу про здійснення нарахування на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 1361,52 грн., в частині виплати зазначено, що вона буде здійснена за наявності фінансування з Державного бюджету України, оскільки Пенсійний фонд реалізує бюджетну програму КПКВК 2506020 за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права і законності, справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом частини 3 вказаного Закону за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З огляду на положення вказаних норм права державним виконавцем вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12 800 грн., що становить чотири мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки коли виконавчий збір не стягується. Так, зокрема, пунктом 3 ч. 5 ст. 27 Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Вказуючи на неможливість застосування п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин, державний виконавець посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440 «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, прийнятою на виконання Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», сфера дії такого закону розповсюджується на судові рішення (виконавчі документи) видані або ухвалені лише після 01.01.2013 року.

Проте, на переконання суду такі доводи відповідача ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права, оскільки Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не обмежує виконання лише тих судових рішень, які були ухвалені до 01.01.2013 року.

Так, пунктом 3 Перехідних та Прикінцевих положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом (тобто 01.01.2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Тобто, вказаною нормою права лише визначено порядок дій відносно судових рішень, які були ухвалені до набрання чинності цим Законом, але не вказано того, що у межах цього Закону виконуються судові рішення виключно ті, які були ухвалені до набрання чинності цим Законом.

Саме тому, суд вважає необґрунтованим обмеження сфери дії застосування даного Закону, що не може відповідати принципу верховенства права і самої суті прийнятого закону.

Крім цього, державний виконавець не звернув уваги на те, що судові рішення про соціальні виплати виконуються виключно за рахунок коштів державного бюджету (за певною бюджетною програмою), при цьому, інших коштів, які б могли бути спрямовані відповідачем на виконання рішення суду, в органах Пенсійного фонду не існує.

Оскільки держава гарантує виконання рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, суд вважає, що рішення суду на користь ОСОБА_2 підпадає під визначення судового рішення, яке виконується в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тож виконавчий збір при виконанні такого рішення не підлягає стягненню відповідно до положень статті 27 ч. 5 п. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016 року (зі змінами).

Таким чином, на переконання суду постанова державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору прийнята без врахування п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», і тому підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає слушними доводи позивача про те, що державним виконавцем не було здійснено жодних дій з примусового виконання рішення суду, а в розумінні ст.ст. 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення витрат виконавчого провадження здійснюється у випадку саме примусового виконання рішення суду. Заходи примусового виконання передбачені статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», і вжиття жодних із них державним виконавцем не доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача про те, що виконавчий збір не підлягає стягненню на підставі п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в даному випадку виконавчий документ виданий про зобовязання вчинення певних дій, а не про стягнення періодичних платежів, що є іншим способом захисту.

Також, суд не погоджується з доводами позивача про те, що рішення суду було виконане до відкриття виконавчого провадження, адже фактично рішення виконано боржником лише частково.

Так само, суд вважає безпідставними посилання позивача на відсутність у нього можливості виконання рішення суду, як на підставу незаконності стягнення виконавчого збору, оскільки такі підстави нормативно не визначені.

На підставі ст. 139 КАС України сума судового збору 1600 грн. за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного виконавця Фесенко Ю.В. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору від 22.09.2017 року в розмірі 12 800 грн. 00 коп.

Скасувати постанову державного виконавця Фесенко Ю.В.відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22.09.2017 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12800 грн. 00 коп.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користьПриморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () суму судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 травня 2018 року.

Суддя Є.В. Діденко