Справа № 804/8084/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року Справа № 804/8084/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП Легенда» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
Ухвалою суду від 25.01.2018 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду на 26.02.2018 року о 12:30 год.
Судове засідання 26.02.2018 року було перенесено на 28.03.2018 року на 14:30 год. у звязку із хворобою судді.
Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області подав до суду відзив на адміністративний позов в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що при проведенні контролюючим органом камеральної перевірки податкової декларації ТОВ «ПКП Легенда» з ПДВ за липень 2017 року № НОМЕР_2 від 18.08.2017 та інформації наявної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлено, що ТОВ «ПКП Легенда» складено у липні 2017 року та внесено для реєстрації в Єдиний реєстр податкових накладних податкові накладні:№ 1 від 04.07.2017 року на суму ПДВ - 205219,00 грн.,№ 2 від 28.07.2017 року на суму ПДВ 129 245,68 та № 5 від 04.07.2017 року на суму ПДВ 205219,34 грн., а всього на суму ПДВ - 539684,36 грн. Однак, згідно з податковою декларацією з ПДВ за липень 2017 року до податкових зобов'язань підприємством віднесено тільки суми ПДВ у розмірі 334465,02 грн., за податковими накладними за липень 2017 року, зареєстрованими в ЄРПН. До податкових зобов'язань не віднесено суму ПДВ за податковою накладною № 1 від 04.07.2017 року на суму ПДВ - 205219,00 грн., що свідчить про заниження суми податкових зобовязань липня 2017 року. Враховуючи вищезазначене, вважають оскаржуване податкове повідомлення рішення правомірним, у звязку із чим, підстави для його скасування відсутні.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених у ньому підстав.
Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вважаючи податкове повідомлення рішення від 06.11.2017 року № НОМЕР_1 протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що порядок ведення обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань визначений приписами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 VI (далі ПК України).
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів- дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов'язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
Вимогами п.192.3 ст.192 ПК України передбачено, що результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
На дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (ч. 1 ст. 201 ПК України).
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
04.07.2017 року на підставі заявки № 1 від 03.07.2017 року та специфікації на придбання товару, позивачем на адресу Приватного підприємства «Легенда Плюс» було відвантажено товар: герметик ВГО 1; герметик УТ 32; каучук СКБ 50Р; гумову суміш 52 336/64 на загальну суму 1231316,05, в т.ч ПДВ 205219,34 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН 0000006 від 04.07.2017 року. Рух товару відображено в картці рахунку 316 за липень 2017 року та оборотно сальдовій відомості за липень 2017 року. Оплата за поставлений товар була проведена протягом липня 2017 року в безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та виписками по рахунку з ПАТ «Кредобанк».
04.07.2017 року за результатами поставки товару позивачем було складено та 26.07.2017 року направлено для реєстрації до ЄРПН податкову накладну №1 на загальну суму 1231316,05, в т.ч ПДВ 205219,34 грн.(герметик ВГО 1; герметик УТ 32; каучук СКБ 50Р; гумову суміш 52 336/64).
26.07.2017 року об 18:16 год. на електронну адресу позивача від ДФС України було направлено квитанцію № 1 про реєстрацію податкової накладної № 1 від 04.07.2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_3, з відміткою: «Реєстрація зупинена» та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
Між тим, в ході розгляду справи позивач посилався на те, що квитанцію № 1 від 26.07.2017 року про зупинення реєстрації податкової накладної № 1 від 04.07.2017 року він не отримував у звязку із сбоями, які відбувались в системі ЄРПН в цей період. Вказана обставина також підтверджується Реєстром звітів програмного забезпечення «M.E.Dok», скріншот якої залучений до матеріалів справи.
27.07.2017 року об 18:04 год. позивачем від Державної фіскальної служби України було отримано квитанцію № 1 про доставлення до центрального рівня ДФС податкової накладної № 1 від 04.07.2017 року з відміткою: «Документ не прийнято».
27.07.2017 року об 18:35 год. позивачем від Державної фіскальної служби України було отримано квитанцію № 1 про доставлення до центрального рівня ДФС податкової накладної № 5 від 04.07.2017 року з відміткою про прийняття документу, реєстраційний номер НОМЕР_4.
За таких обставин, суд зазначає, що позивачем правомірно було відображено у якості податкових зобовязань за липень 2017 року лише ті податкові зобовязання на загальну суму ПДВ - 334465,00 грн., які виникли на підставі зареєстрованих в установленому порядку в ЄРПН податкових накладних № 5 від 04.07.2017 року на суму ПДВ 205219,34 грн. та податковій накладній № 2 від 28.07.2017 року на суму ПДВ 129245,68 грн.
Враховуючи встановлені обставини, а також встановлений Податковим кодексом України принцип податкового законодавства України, а саме принцип презумпції правомірності рішень платника податку, відповідно до якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючого органу, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп.4.1.4 ст.4 ПКУ), суд вважає, що позивем не допущено порушення податкового законодавства щодо заниження суми податковх зобовязань за липень 2017 року на суму ПДВ - 205219,34 грн.
Таким чином, відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення -рішення діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06 листопада 2017 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем: «податок на додану вартість» у розмірі 256523,75 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1