Справа № 276/849/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 276/849/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря Нероди І.В.,

позивача та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від "15" січня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій щодо не призначення пільгової пенсії , -

суддя в 1-й інстанції - Мельник М.Л.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - смт.Хорошів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказуючи, що він з 01.06.1985 року по 01.09.2001 року працював в якості викладача по класу духових інструментів в Іршанській дитячій музичній школі; з 01.09.2001 року по 31.05.2002 року в якості викладача по класу духових інструментів в Новоборівській дитячій музичній школі; з 01.06.2002 року по 30.06.2002 року та з 02.07.2002 року по 14.07.2008 року в якості охоронця загону «Варта» управління Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області; з 01.09.2008 року по 29.05.2008 року в якості викладача по класу духових інструментів в Іршанській дитячій музичній школі; з 01.09.2009 року по 31.05.2017 року в якості викладача по класу духових інструментів в Іршанській школі мистецтв. При зверненні до управління пенсійного фонду України в Хорошівському районі Житомирської області по питанню призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», йому було відмовлено оскільки посади викладачів, які працюють у позашкільних навчальних закладах, Переліком №909 не передбачені.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення було прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосувано норми матеріального та допущеним порушенням норм процесуального права, у зв'язку із чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, 01.06.2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугою років з посиланням на те, що на день звернення йому виповнилось повних 54 роки та надав документи, що підтверджують його вік та трудовий стаж.

Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років з підстав відсутності у заявника необхідного стажу, що дає право на таку пенсію - 26 років 6 місяців. При цьому зазначило, що період роботи, який можливо зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" ст.55 "Про пенсійне забезпечення" - з 01.06.1985р. по 31.12.1991р., що становить 6 років 7 місяців.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_2 недостатньо загального спеціального стажу для призначення йому пенсії за вислугою років.

Колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугою років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Змінами до ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено вік виходу на пенсію працівникам освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення - 55 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 01.04.2015 року не менше 25 років та після цієї дати збільшення необхідного пільгового стажу на півроку за рік до 30 років; з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року не менше 26 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого цією статтею, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення, які в період до 01.01.2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості передбаченої законодавством, тобто не менше 25 років 6 місяців.

За змістом положень ст. 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає в себе, зокрема, позашкільну освіту, яка є частиною структури освіти і спрямовується на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про позашкільну освіту» структуру позашкільної освіти становлять: позашкільні навчальні заклади; інші навчальні заклади як центри позашкільної освіти у позаурочний та позанавчальний час, до числа яких належать: загальноосвітні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, професійно-технічні та вищі навчальні заклади I-II рівнів акредитації, гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об'єднання на базі загальноосвітніх навчальних закладів, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, професійно-технічних та вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації; клуби та об'єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші навчальні заклади, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов'язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Згідно ст. ст. 12,15 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільні навчальні заклади можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, cтанцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів (шкіл естетичного виховання), спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів інвалідів, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Позашкільна освіта у позашкільних навчальних закладах може здійснюватися за такими напрямами: художньо-естетичний, який забезпечує розвиток творчих здібностей, обдарувань та здобуття вихованцями, учнями і слухачами практичних навичок, оволодіння знаннями в сфері вітчизняної і світової культури та мистецтва.

Згідно з ч. 4 ст. 21 цього Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно ст.29 Закону України «Про освіту» позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру освіти в Україні.

Постановою КМУ №963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада позивача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Крім того, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою КМУ від 04.11.1993 року №909 (зі змінами) встановлено, що вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл мають право на пенсію за вислугою років.

Колегія суддів зазначає, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугою років за наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно даних трудової книжки позивача він працював з 01.06.1985 року по 01.09.2001 року викладачем по класу духових інструментів в Іршанській дитячій музичній школі, з 01.09.2001 року по 31.05.2002 року, викладачем по класу духових інструментів в Новоборівській дитячій музичній школі, з 01.09.2008 року по 29.05.2009 року викладачем по класу духових інструментів в Іршанській дитячій музичній школі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що вказані періоди роботи можуть бути зараховані до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.06.2002 року по 30.06.2002 року та з 02.07.2002 року по 14.07.2008 року позивач працював охоронцем загону «Варта» управління Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області.

Із довідки Новоборівської музичної школи ОСОБА_2 працював на посаді викладача Новоборівської музичної школи за сумісництвом з 01.09.2002 року по 31.05.2003 року, з 01.09.2008 року по 31.05.2009 року, з 01.09.2009 року по 31.05.2010 року, з 01.09.2010 року по 31.05.2011 року, з 01.09.2011 року по 31.05.2012 року, з 01.09.2012 року по 31.05.2013 року, з 01.09.2013 року по 31.05.2014 року, з 01.09.2014 року по 31.05.2015 року, з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року, з 01.09.2016 року по 31.05.2017 року.

Згідно довідки Іршанської музичної школи ОСОБА_2 працював викладачем духових інструментів за сумісництвом в Іршанській музичній школі з 01.09.2003 року по 31.05.2004 року, з 01.09.2004 року по 31.05.2005 року, з 01.09.2005 року по 31.05.2006 року, з 01.09.2006 року по 31.05.2007 року, з 01.09.2007 року по 31.05.2008 року.

Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстав для висновку, що основним місцем роботи ОСОБА_2 у періоді з 01.06.2002 року по 14.07.2008 року був загін «Варта» управління Державної служби охорони при УМВС України в Житомирській області, який не входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, тому управління ПФУ обґрунтовано не врахувало стаж роботи на посаді викладача Новоборівської музичної школи та викладача духових інструментів Іршанської музичної школи за сумісництвом до стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугою років.

Такий висновок зробив Верховний Суд України у своїй постанові від 16.02.2016 року по справі №21-5714а15. Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані періоди роботи за сумісництвом не можуть бути зараховані до спеціального стажу.

Згідно трудової книжки позивача, ОСОБА_2 працював з 01.09.2008 року по 29.05.2009 року викладачем по класу духових інструментів в Іршанській школі мистецтв.

Як вже зазначалось вище, «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік №909), визначені посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З вказаного переліку вбачається, що в позашкільних навчальних закладах право на пенсію за вислугу років мають право громадяни, які обіймали посади: директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідувачів відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

При цьому вказаним Переліком №909 посада викладача в школі мистецтв не була передбачена. Однак, дорученням КМУ №397/21 від 06.01.1996 року (далі - Доручення) дію вище зазначеного Переліку поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до такого.

Проте, вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України неодноразово змінювалась і доповнювалась постановами Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1436, від 17 листопада 2004 року №1567, від 17 грудня 2012 року №1181, але спірна посада, яку обіймав позивач, до робіт, які дають право на пенсію за вислугу років, не вносилась.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №419/794/15-а.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не має достатнього стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обставини справи встановив повно та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від "15" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повне судове рішення складено "18" травня 2018 р.