Справа № 522/5199/18     
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/5199/18
УХВАЛА

21 травня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2018 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ДОН ООДА - органу державної влади, щодо вжиття дискримінаційних заходів, порушення (системне і систематичне) конституційних прав позивача на належне виконання судових рішень в частині поновлення на посаді;

- скасувати наказ №14к від 23.02.2018 року, що постановлений з порушенням НПА;

- поновити позивача на посаді зав. ООПНПК в редакції назви, що вказано в постанові КМУ №565 від 12.07.2017 року;

- зобов'язати відповідача створити належні умови праці, відповідні НПА, які регламентують діяльність ООПНПК, поновивши її діяльність;

- сплатити кошти за вимушений прогул, враховуючи неотримання з/п з 24.11.2017 року на даний час з урахуванням коефіцієнта інфляції;

- стягнути моральну шкоду за очевидні моральні переживання (в т.р. неодноразові перебування на лікарняному через утиски з боку відповідача) у 50 тисяч гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.04.2018 року у справі №522/5190/18 матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій ДОН ООДА - органу державної влади, щодо вжиття дискримінаційних заходів, порушення (системне і систематичне) конституційних прав позивача на належне виконання наказу №14к від 23.02.2018 року, що постановлений з порушеннями НПА, поновлення на посаді зав. ООПМПК в редакції назви, що вказано в постанові КМУ №565 від 12.07.17 р., зобов`язання відповідача створити належні умови праці, відповідні НПА, які регламентують діяльність ООПНПК, поновлення її діяльності, сплату коштів за вимушений прогул, враховуючи неотримання з/п з 24.11.2017 на даний час з урахуванням коефіцієнта інфляції, стягнення моральної шкоди за очевидні моральні переживання (в т.р. неодноразові перебування на лікарняному через утиски з боку відповідача) в 50 тис. грн., передано за предметною підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.04.2018 року у справі №522/5199/18 задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі від 16 квітня 2018 року по справі №522/5199/18 та виправлено описку, допущену в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій ДОН ООДА шляхом зазначення замість неправильного номеру справи №522/5190/18 - правильного №522/5199/18.

Супровідним листом від 07.05.2018 року матеріали вказаної справи направлено до Одеського окружного адміністративного суду.

При цьому у супровідному листі від 07.05.2018 року судом зазначено, що до Одеського окружного адміністративного суду направляються матеріали адміністративної справи №522/5190/18.

16 травня 2018 року за вх. №2365/18 вказана адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів за вимушений прогул та моральної шкоди надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018 року адміністративну справу №522/5190/18 передано на розгляд судді Соколенко О.М.

17 травня 2018 року в.о. керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду прийнято розпорядження №189 «Щодо внесення змін до реєстраційних даних справи та передачу справи раніше визначеному складу суду», згідно якого внесено зміни до реєстраційних даних справи №522/5190/18 (провадження №П/815/2409/18), а саме: замість неправильно зазначеного номеру справи №522/5190/18 вказано правильний 522/5199/18.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Розглянувши матеріали адміністративної справи за даною позовної заявою ОСОБА_1, суддя дійшов висновку, що існують підстави для відмови у відкритті провадження у даній адміністративній справі, виходячи з наступного

Так, предметом розгляду у даній справі є, в тому числі, наказ Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації від 23.02.2018 року №14/к «Про застосування до ОСОБА_1.» дисциплінарного стягнення», яким застосовано до завідуючої Одеської психолого-медично-педагогічної консультації ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин та звільнено ОСОБА_1 з посади завідуючої Одеської психолого-медично-педагогічної консультації 26.02.2018 року за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Окрім того, позивач просить суд визнати протиправними дії ДОН ООДА - органу державної влади, щодо вжиття дискримінаційних заходів, порушення (системне і систематичне) конституційних прав позивача на належне виконання судових рішень в частині поновлення на посаді; поновити на посаді зав.ООПНПК в редакції назви, що вказано в постанові КМУ №565 від 12.07.2017 року; зобов'язати відповідача створити належні умови праці, відповідні НПА, які регламентують діяльність ООПНПК, поновивши її діяльність; сплатити кошти за вимушений прогул, враховуючи неотримання з/п з 24.11.2017 року на даний час з урахування коефіцієнта інфляції; стягнути моральну шкоду за очевидні моральні переживання (в т.ч. неодноразові перебування на лікарняному через утиски з боку відповідача) у сумі 50 тисяч гривень.

Як вбачається з доводів, викладених позивачем в обґрунтуваннях позовних вимог, саме прийняття відповідачем наказу №14/к від 23.02.2018 року стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що 09.02.2018 року нею поштою отримано наказ відповідача №14к від 23.02.2018 року «Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», з якого позивач дізналась про чергове протиправне звільнення з 26.02.2018 року. Позивач зазначає, що вона вважає даний наказ необґрунтованим, протиправним, що постановлений всупереч ст.19 Конституції України, іншим НП, принижуючим честь і гідність, завдаючим вагомої моральної шкоди, проявом дискримінації за ознакою неналежності до статусу держслужбовця, зважаючи на те, що наказ є банальною помстою за тривале відстоювання права на вільно обрану працю, захисту права на виконання судових рішень. Позивач зазначає, що посада, з якої її звільнено, не відповідає, в тому числі, назві посади в структурі, штатному розписі ДОН ООДА та в наказах №№88-к,89-к від 06.12.2017 року.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З аналізу вказаних норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов'язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Пунктом 17 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведеного випливає, що будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України "Про державну службу".

Відповідно до Закону України "Про державну службу" державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України "Про державну службу" та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов'язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.

Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та ін.

З інформації, яка міститься в КП «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду (суддя Соколенко О.М.) перебувала адміністративна справа №815/6096/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Так, предметом розгляду у адміністративні справі №815/6096/17 були протиправні дії директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 щодо прийняття (видання):

- наказу №71/к від 20.11.2017 року "Про поновлення на роботі ОСОБА_1.", яким ОСОБА_1 поновлено на посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації з 24.11.2017 року та встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад у розмірі 4128,00 грн., що відповідає 15 тарифному розряду за Єдиною тарифною сіткою;

- наказу №88/к від 06.12.2017 року "Про встановлення надбавки за престижність праці ОСОБА_1", яким ОСОБА_1, завідуючій Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 року "Про встановлення надбавки педагогічним працівникам дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування" встановлено надбавку за престижність праці у розмірі 5 відсотків посадового окладу з 24.11.2017 року;

- наказу №89/к "Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1.", яким відповідно до п.4 ст.61 Закону України "Про освіту" встановлено ОСОБА_1, завідуючій Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації, щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу з 24.11.2017 року.

16.01.2018 року суддею Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М. прийнято ухвалу по справі №815/6096/17, якою закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправними дії директора ДОН ООДА щодо видання наказу від №71/к 20.11.2017 року з помилками і неузгодженими, бездіяльність щодо їхнього не усунення, а також щодо видання наказів №88, №89 та про зобов'язання директора - відповідача вжити заходів щодо усунення недоліків, які гарантуватимуть дотримання конституційних прав позивача (на вільно обрану працю, на виконання судових рішень), оскільки даний спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року залишеної без змін.

Таким чином, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року у справі №815/6096/17 набрала законної сили 21.03.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в ухвалі від 16.01.2018 року судом встановлено, що:

«…позивача - ОСОБА_1 поновлено на посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації з 24.11.2017 року.

Як зазначив відповідач в обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 не є державним службовцем, посада, з якої її було звільнено, також на той час не відносилась до державної служби, позивач не складала Присягу державного службовця, ранг державного службовця їй не присвоювався. Вказані обставини також були підтверджені позивачем у судовому засіданні 16.01.2018 року.

Отже, сторонами у справі не заперечується той факт, що позивач не була на момент звільнення її з посади та не є на даний момент державним службовцем…».

В ухвалі суду від 16.01.2018 року у справі №815/6096/18 судом також встановлено, що:

- підпунктом 1.1 пункту 1 Посадової інструкції завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації, яка затверджена 20.11.2017 року Директором Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації визначено, що завідуюча Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації (далі - завідуюча) керує діяльністю з виявлення та діагностики дітей і підлітків з відхиленнями в розвитку, відбору їх до спеціальних навчально-виховних, лікувальних закладів відповідного типу;

- згідно п.2 цієї Посадової інструкції, завданнями та обов'язками завідуючої є:

2.1. здійснення психолого-медико-педагогічного обстеження підлітків з метою виявлення особливостей їх розвитку; встановлення діагнозу і визначення адекватних умов навчання, виховання, працевлаштування;

2.2. підтвердження, уточнення і зміна раніше встановленого діагнозу для визначення відповідного типу навчально-виховного і лікувального закладу та доцільності перебування у ньому дитини;

2.3. своєчасне виявлення й облік дітей з вадами у розвитку різних категорій (як тих, які знаходяться на обліку в дитячих медичних закладах, так і з числа стійко невстигаючих учнів загальноосвітньої школи), які підлягають влаштуванню до спеціальних навчально-виховних або лікувальних закладів для дітей і підлітків;

2.4. консультативна допомога батькам (особам, які їх замінюють), педагогам, лікарям, працівникам правоохоронних органів з питань виховання, навчання і лікування дітей з легкими відхиленнями у розвитку, з порушеннями поведінки, в тому числі тих, які не підлягають направленню до спеціальних навчально-виховних закладів;

2.5. проведення роз'яснювальної роботи серед населення, працівників закладів освіти, охорони здоров'я, соціального захисту про необхідність своєчасного виявлення дітей і підлітків з відхиленнями у розвитку з метою надання їм кваліфікованої психолого-медико-педагогічної допомоги;

2.6. участь у розробці пропозицій щодо розвитку мережі спеціальних навчально-виховних закладів та заходів щодо підвищення ефективності навчання, виховання, корекційно-відновлювальної і лікувальної роботи з дітьми, які мають відхилення у розвитку;

2.7. створення банку даних про кількість дітей і підлітків з відхиленнями у розвитку і подання органам державного управління, відповідним міністерствам і відомствам пропозицій щодо раціонального розвитку мережі спеціальних навчально-виховних і лікувальних закладів у системі освіти, соціального захисту, охорони здоров'я;

2.8 направлення дітей і підлітків до науково-дослідних центрів та лікувально-профілактичних закладів для поглибленого і динамічного вивчення їх захворювання та відхилень у розвитку.

Враховуючи викладені в вищевказаній ухвалі суду обставини та факти, положення Посадової інструкції завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації, на якій позивача поновлено наказом №71/к від 20.11.2017 року та під час перебування на якій прийнято щодо ОСОБА_1 накази №88, №89 від 06.12.2017 року, суд в ухвалі від 16.01.2018 року по справі №815/6096/17 встановив, що така посада також не є діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, іншою державною службою, патронатною службою в державних органах, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, судом в ухвалі від 16.01.2018 року у справі №815/6096/18 встановлено, що посада завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації, на якій поновлено позивача наказом №71/к від 20.11.2017 року, не відноситься до публічної служби, оскільки не пов'язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд у вказаній ухвалі також зазначив, що робота позивача в комунальній установі, не зважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України.

Водночас, в ухвалі від 16.01.2018 року у справі №815/6096/18 судом зазначено, що оскільки робота позивача на посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації не є публічною службою, у даній справі відсутній спір з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження. Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Наявність у спірних правовідносинах сторони - посадової особи суб'єкта владних повноважень - директора Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходила публічну службу, а в спірних правовідносинах Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації в особі його директора ОСОБА_3 відносно позивача не виконує функцій суб'єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.

В свою чергу, предметом розгляду у справі №522/5199/18 є дії відповідача щодо виконання судових рішень в частині поновлення позивача на посаді; наказ Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації при застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за прогул без поважних причин; поновлення позивача на посаді, зобов'язання відповідача створити належні умови праці, стягнення коштів за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди.

Зважаючи на обставини, встановлені в ухвалі суду від 16.01.2018 року у справі №8156096/17, яка набрала законної сили 21.03.2018 року та які в силу положень ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню, судом встановлено, що посада ОСОБА_1, завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації, на якій поновлено позивача наказом №71/к від 20.11.2017 року та з якої її звільнено наказом від 23.02.2018 року №14к, не відноситься до публічної служби, оскільки не пов'язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

Оскільки робота позивача на посаді завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації не є публічною службою, то й спір пов'язаний з діями щодо призначення на неї та зі звільненням позивача з даної посади не є спором з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення. Зазначений спір є виключно трудовим спором і повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Наявність у спірних правовідносинах сторони - Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач не проходила публічну службу, а в спірних правовідносинах Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації відносно позивача не виконує функцій суб'єкта владних повноважень, а фактично є роботодавцем у трудових відносинах.

Отже, відповідач в правовідносинах призначення та звільнення завідуючої Одеської обласної психолого-медико-педагогічної консультації виступає не як суб'єкт владних повноважень, а як роботодавець у трудових відносинах.

Суддя зазначає, що лише участь у справі сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, не може свідчити про наявність між сторонами публічно-правового спору, оскільки в даному випадку спір виник не з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Також суддя зазначає, що трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України (частина перша статті 1 Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України).

Статтею 2 КЗпП України гарантовано, зокрема, право працівників на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

За правилами пункту 1 частини першої Згідно ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу звільнення позивача з посади завідуючої Одеської обласної психолого-медично-педагогічної консультації, яка не є публічною службою, суддя дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а стосується трудових відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК.

Водночас, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо виконання судових рішень в частині поновлення позивача на посаді; поновлення позивача на посаді, зобов'язання відповідача створити належні умови праці, стягнення коштів за вимушений прогул пов'язані саме з прийняттям відповідачем наказу від 23.02.2018 року №14/к «Про застосування до ОСОБА_1.» дисциплінарного стягнення», є похідними від нього вимогами, і відповідно, ці вимоги також є вимогами, що пов'язані з відновленням трудових прав ОСОБА_1

Водночас, стосовно вимоги позивача стягнути моральну шкоду за очевидні моральні переживання (в т.р. неодноразові перебування на лікарняному через утиски з боку відповідача) у сумі 50 тисяч гривень, суд зазначає, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, оскільки позовні вимоги позивача про протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів за вимушений прогул підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, вказана вимога про стягнення моральної шкоди також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (право на повноважний суд), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсумовуючи наведене й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції.

При зазначених вище обставинах, враховуючи, що спір пов'язаний з захистом трудових прав позивача, - Одеський окружний адміністративний суд не є "встановленим законом судом" щодо розгляду такого спору, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

З вищенаведеного слідує, що спір між сторонами виник із трудових відносин, за своєю правовою природою не пов'язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, тобто, не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов в висновку про відмову у відкритті провадження у даній адміністративній справі.

Одночасно суд роз'яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 78, п.1 ч.1 ст.170, 256, 294 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів за вимушений прогул та стягнення моральної шкоди.

Суд роз'яснює позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя О.М. Соколенко