Справа № 825/382/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року

Київ

справа №825/382/17

адміністративне провадження №К/9901/3227/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року (головуючий суддя - Непочатих В.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року (головуючий суддя - Твердохліб В.А., судді - Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 28 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просила зобов'язати відповідача укласти трудовий договір з 25 січня 2017 року та вирішити питання щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 січня 2017 року вона була звільнена з посади заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Чернігівській області в порядку переведення для подальшої роботи до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві за погодженням між керівниками органів фіскальної служби. Однак, відповідач відмовився укладати з нею трудовий договір у зв'язку з прийняттям на роботу іншої особи. Вважає, що відповідач порушив гарантовані чинним законодавством її трудові права, як працівника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

3.1. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві укласти трудовий договір з ОСОБА_3, запрошеною на роботу на посаду завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління обслуговування платників Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві з 25.01.2017, в порядку переведення з Головного управління ДФС у Чернігівській області.

3.2. Стягнуто з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.01.2017 по 07.09.2017 в розмірі 39807 (тридцять дев'ять тисяч вісімсот сім) грн. 46 коп.

3.3. Присуджено здійснені ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

3.4. Допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення у межах за один місяць з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5428 (п'ять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 29 коп.

4. Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що відповідач, запросивши позивача на роботу на посаду завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління обслуговування платників Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві в порядку переведення, порушив вимоги частини п'ятої статті 24 Кодексу законів про працю України, відмовивши позивачу в укладанні трудового договору. Крім того, суд визнав безпідставними посилання відповідача в письмових запереченнях на те, що договір не був укладений через ненадання позивачем паспорту, трудової книжки, документу про освіту, оскільки ці обставини не підтверджені жодними доказами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

6. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС України у м.Києві залишено без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року - без змін.

7. Апеляційний суд, підтримуючи рішення суду першої інстанції, погодився з висновками суду щодо того, що власник або уповноважений ним орган відповідно до приписів КЗпП України зобов'язаний укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення. Окрім цього, апеляційний суд зазначив, що 27.12.2016 року листом №639/7/25-01-04-17 в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві Ванюк Ю.М. повідомлено про те, що ГУ ДФС у Чернігівській області не заперечує щодо звільнення із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про державну службу» заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Чернігівській області ОСОБА_3, натомість визначитись з датою переведення працівника на даний час неможливо у зв'язку з її тимчасовою непрацездатністю. Також колегія суддів звернула увагу на те, що чинне законодавство України не встановлює вимог, щодо обов'язкового зазначення у гарантійному листі терміну, в який слід звільнити особу в порядку переведення на інше підприємство, установу, організацію; в той же час, відповідачем лист від 24.11.2016 року №4006/7/26-57-04-16 про звільнення заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ОСОБА_3 в порядку переведення для подальшої роботи в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не було відкликано чи скасовано тощо.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

8. Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - скаржник) 28 листопада 2017 року звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі №825/382/17.

9. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позивачу відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

10. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що впродовж 2 місяців жодної реакції на лист від 24.11.2016 року з боку ГУДФС у Чернігівській області не було. ОСОБА_3 також у зазначений період жодних дій вчинено не було, а лише 26.01.2017 року засобами поштового зв'язку до ДПІ надійшла заява останньої про призначення її на посаду, до якої додану копію наказу ГУДФС у Чернігівській області від 20.01.2017 року про звільнення. Скаржник вважає, що зобов'язання його щодо укладення договору зі ОСОБА_3 з 25.01.2017 року є необґрунтованим, оскільки фактично заяву позивача було отримано тільки 26.01.2017 року. Також скаржник посилається на те, що позивачем не вчинено жодних дій для підтвердження наявності в ДПІ вакантної посади з огляду на значну необґрунтовану затримку її звільнення з ГУДФС у Чернігівській області. Крім того, скаржник зауважив, що судами попередніх інстанцій при визначенні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача не зазначено, чи розрахована вказана суми з урахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

11. Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Відповідачем направлено начальнику ГУ ДФС у Чернігівській області О.В. Барановському лист від 24.11.2016 року №4006/7/26-57-04-16 про звільнення заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ОСОБА_3 в порядку переведення для подальшої роботи в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

13. Також, Відповідач просив надати довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_3 або повідомити чи розпочато проведення перевірки відповідно до Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563; довідку про результати спеціальної перевірки відповідно до п.5 Порядку проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; довідку про використанні відпустки та отримання матеріальної допомоги.

14. Начальником Головного управління ДФС у Чернігівській області О.В.Барановським наказом від 20.01.2014 року №10-о відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про державну службу», звільнено з 23.01.2017 року ОСОБА_3 з посади заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту Головного управління ДФС у Чернігівській області в порядку переведення для подальшої роботи до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м.Києві на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.

15. Вказаний наказ прийнятий на підставі заяви ОСОБА_3, листа ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві від 24.11.2016 року №4006/7/26-57-04-16.

16. 25.01.2017 року Позивач звернулась до в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві Ванюка Ю.М. із заявою в якій просила, керуючись раніше досягнутою домовленістю, прийняти її на роботу на відповідну посаду до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві. Однак, відповідачем було відмовлено в укладенні трудового договору.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

17. Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Частина 1 статті 41 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII: державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

19. Частина 5 статті 24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України): особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

20. Частина 1 статті 32 КЗпП України: переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством

21. Частина 2 статті 235 КЗпП України: при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

22. Пункт 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок): нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

23. Абзац 1 пункту 8 Порядку: нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

24. Абзац 2 пункту 8 Порядку: у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

25. Абзац 3 пункту 8 Порядку: середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

27. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

29. Скаржник в якості підстави для скасування рішень судів попередніх інстанції посилається на те, що впродовж двох місяців жодної реакції на лист від 24.11.2016 року з боку ГУДФС у Чернігівській області та ОСОБА_3 не було.

30. Натомість Суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки, як зазначено судом апеляційної інстанції, 27.12.2016 року в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві Ванюк Ю.М. направлено лист за №639/7/25-01-04-17, в якому повідомлялось про те, що ГУ ДФС у Чернігівській області не заперечує щодо звільнення із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві гр. ОСОБА_3, однак визначитись з датою переведення працівника на даний час неможливо у зв'язку з її тимчасовою непрацездатністю. Обставини наявності вказаного листа не були спростовані відповідачем під час судового розгляду справи.

31. Суд підтримує позицію судів попередніх інстанцій стосовно того, що відповідач, запросивши ОСОБА_3 на роботу на посаду завідувача сектору ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків управління обслуговування платників ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві в порядку переведення, порушив вимоги частини 5 статті 24 КЗпП України, відмовивши позивачу в укладанні трудового договору. При цьому, лист від 24.11.2016 року №4006/7/26-57-04-16 про звільнення заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ОСОБА_3 в порядку переведення для подальшої роботи в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не було відкликано чи скасовано відповідачем.

32. Також Суд вважає необґрунтованими твердження скаржника про те, що договір не був укладений через ненадання позивачем паспорту, трудової книжки, документу про освіту, адже ці доводи, як вірно зазначено судами, не підтверджені жодними доказами.

33. Крім того, Суд враховує висновки, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Так, в п. 6 даної постанови зазначено, що при обґрунтованості позову суд рішенням зобов'язує власника або уповноважений ним орган укласти трудовий договір з особою, запрошеною на роботу в порядку переведення - з першого робочого дня наступного після дня звільнення з попереднього місця роботи (якщо була обумовлена інша дата - з цієї дати), з іншими особами - з дня їх звернення до власника або уповноваженого ним органу з приводу прийняття на роботу. Якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул, його оплата провадиться стосовно до правил ч.2 ст.235 КЗпП про оплату вимушеного прогулу незаконно звільненому працівникові.

34. Щодо доводів скаржника про незазначення при розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої до стягнення на користь позивача, необхідності здійснення відрахувань податків, зборів та обов'язкових платежів, Суд зауважує, що такі доводи не стосуються предмету спору та не можуть слугувати підставою для скасування судових рішень.

35. Крім того, Суд враховує, що з приводу зазначеного питання скаржник звертався до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про роз'яснення судового рішення, за результатами розгляду якої судом відмовлено в її задоволенні.

36. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

37. Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

38. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

39. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

40. Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

41. В задоволенні касаційної скарги Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві - відмовити.

42. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року - залишити без змін.

43. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа