Справа № 806/451/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/451/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "21" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на заяву від 05.01.2018 року , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірної бездіяльності та зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на заяву від 05.01.2018 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з неусуненням недоліків після залишення позовної заяви без руху.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив ОСОБА_2, який, покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, просить ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 21.02.2018 року скасувати та прийняти постанову, якою справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в строк, визначений судом, подав до канцелярії суду першої інстанції позовну заяву з усунутими недоліками.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою судді від 05.02.2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху для усунення недоліків, а саме:

- зазначити в позовній заяві відомі номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача;

- зазначити офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача;

- зазначити в позовній заяві власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- зазначити в позовній заяві обґрунтування порушення прав, свобод, інтересів позивача бездіяльністю відповідача в невиконанні п. 7 розділу ІІІ, п. 1 розділу V Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2017 року № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" в частині не направлення виконавчого документа до відповідного органу державної виконавчої служби за п. 1 його заяви від 05 січня 2018 року;

- зазначити в позовній заяві обґрунтування порушення прав, свобод, інтересів позивача бездіяльністю відповідача в невиконанні вимог Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про інформацію" в частині ненадання йому інформації про підсумки розгляду його заяви та прийняте рішення, за пунктом п. 2 його заяви від 05 січня 2018 року.

- до позовної заяви з усунутими недоліками додати її копії відповідно до кількості учасників справи.

Повертаючи ухвалою від 21.02.2018 року позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено в позовній заяві власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком судді суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві, серед іншого, зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивачем подано до суду позовну заяву, в якій зазначено всі необхідні реквізити у відповідності до приписів ст. 160 КАС України.

Крім того, у позовній заяві на виконання вимог п.11 ч.5 ст.160 КАС України зазначено, що в судах України не розглядається позов з тотожним предметом та підставами, а також позивачем не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та підставами позову.

Також колегія суддів звертає увагу суду, що таке ж письмове підтвердження було зазначено позивачем у первинній позовній заяві.

При цьому колегія суддів вважає, що позивачу не обов'язково дослівно переписувати відповідну норму закону в позовну заяву. Підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, може бути викладено у довільній формі. Визначальним при цьому залишається лише те, чи можливо з такого викладу зрозуміти ту чи іншу обставину.

На переконання колегії суддів виклад позивачем письмового підтвердження давав можливість зрозуміти обставини, на які він покликався, що у свою чергу унеможливлювало повернення позовної заяви з наведених в ухвалі підстав.

Отже, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, оскільки ухвала про повернення позовної заяви позивачу прийнята з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Стосовно вимог апеляційної скарги ухвалити окреме рішення щодо судді Житомирського окружного адміністративного суду Семенюка М.М.. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 249 КАС України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Зважаючи на вказане, постановити окрему ухвалу судом вищої інстанції є виключним правом суду, а не обов'язком.

Крім того, колегія суддів не вбачає у діях судді Житомирського окружного адміністративного суду умисного порушення норм діючого законодавства. Позивачем не надано доказів на підтвердження вказаного.

Дійсно закон вимагає зазначати власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, однак не визначає форми такого підтвердження, а тому дотримання відповідних вимог є оціночним судженням.

В даному випадку судом першої інстанції надана відповідна юридична оцінка способу зазначення, який обрав позивач, однак з такою колегія суддів апеляційного суду не погодилась.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "21" лютого 2018 р. скасувати. Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "21" травня 2018 р.