Справа № 812/542/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/542/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Ірметової О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Попової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є внутрішньо-переміщеною особою. У період з жовтня 2017 року позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації. 18 жовтня 2017 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації з заявою про поновлення виплати допомоги при народженні та виплати заборгованості. Повідомленням відповідача від 24.10.2017, повідомлено про відмову у здійсненні виплат по заборгованості з підстав пропущення строків звернення за поновленням виплат. 30 листопада 2017 року позивач звернувся на Урядову гарячу лінію, на що знову отримала повідомлення про відмову від 13.11.2017 № 01-41-1870, у здійсненні виплат по заборгованості з підстав пропущення строків звернення за поновленням виплат. Позивач вважає таке рішення незаконним.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, щодо відмови в поновленні та нарахуванні виплати недоотриманої допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, здійснити нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1, недоотриманої допомоги при народженні дитини починаючи з липня 2014 року;

- визнати незаконним рішення Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, щодо відмови у поновленні допомоги при народженні дитини за заявою ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 квітня 2018 року (а.с. 1-2).

10 квітня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.41-42), в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 із заявою про поновлення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації не зверталася, тому рішення про відмову у призначенні/поновленні виплати Управлінням не виносилося. Управління не має відомостей щодо дати останньої виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_1, через те що позивач перебувала на обліку у Кіровському управлінні соціального захисту населення яке тимчасово не здійснює свої повноваження на підставі Розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Попаснянської райдержадміністрації як внутрішньо переміщена особа з 18.10.2017 та отримує щомісячну адресну допомогу з 18.10.2017 по 17.04.2018.

Виходячи з наведено можна зробити висновок, що Управління соціального захисту населення Попаснянської райдержадміністрації не виносило будь-якого рішення про призначення/відновлення або відмову у призначенні допомоги при народженні тим самим не порушувало право позивача та права її дитини. Отже, відсутність у позивача суб'єктивного права, за захистом якого він звернувся до суду.

На підставі вищевикладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року судом витребувано у Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» відомості щодо дати та суми останньої виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1). Витребувано у Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 з питань виплати, продовження виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52-53).

16 квітня 2018 року у зв'язку з витребуванням доказів по справі розгляд справи відкладено до 26 квітня 2018 року.

18 квітня 2018 року на адресу суду від відповідача надішли пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 призначено адресну допомогу переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.57-58).

23 квітня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що письмова заява від ОСОБА_1 про поновлення виплати допомоги при народженні дитини не надходила (а.с.65-66).

25 квітня 2018 року від Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» надійшов лист № 013-480 від 19.04.2018, яким повідомляється про направлення ухвали суду від 16.04.2018 про витребування доказів до Міністерства соціальної політики України для виконання (а.с.72).

Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року витребувано у Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації належним чином засвідчені докази:

- заяву ОСОБА_1 поновлення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, подану в жовтні 2017 року;

- рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 поновлення виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, поданої в жовтні 2017 року.

26 квітня 2018 року у зв'язку з витребуванням доказів по справі оголошено перерву до 17 травня 2018 року (а.с. 73-74).

02 травня 2018 року на виконання ухвали суду відповідач надав пояснення, що ОСОБА_1 звернулась по допомогу як внутрішньо переміщена особа, під час прийому було надана консультація по поновленню виплат при народженні дитини виключно в усній формі, а письмову заяву встановленого зразка ОСОБА_1 до Управління не надавала (а.с.83-84).

17 травня 2018 року на виконання ухвали суду від 16 квітня 2018 року від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь з даними щодо виплати ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини (а.с.91).

Позивач надала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 93).

Представник відповідача не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.86).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації з 18.10.2017, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.10.2017 № (а.с. 9).

18 жовтня 2017 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації з письмовою заявою щодо надання інформації про припинення соціальної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 15).

Листом Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації від 24.10.2017 № 3713/04 розглянуто звернення позивача та повідомлено, що позивач звернулася до УСЗН Попаснянської райдержадміністрації для призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам 18.10.2017. Одночасно було повідомлено, що згідно із Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Станом на 23.10.2017 звернення позивача для призначення допомоги при народженні дитини до управління соціального захисту населення не надходило (а.с. 16).

01 листопада 2017 року до Урядової гарячої лінії від ОСОБА_1 надійшло звернення.

Листом Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації від 13.11.2017 № 01-41-1870 було повідомлено, що для подовження виплати позивач звернулася з заявою до УСЗН Попаснянської РДА пізніше дванадцяти місяців після припинення останньої виплати, а саме у жовтні 2017 року, тому управління не має можливості відновити виплату допомоги при народженні дитини (а.с. 34).

18 жовтня 2017 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації із заявою для призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 47).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 67 від 10.11.2017 ОСОБА_1 призначено вищезазначену допомогу згідно постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 (а.с. 46), що також підтверджується рішенням про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам від 15.11.2017 (а.с. 59).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 22 серпня 2012 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 94). До зазначеної заяви були додані документи, до переліку яких, в тому числі входила копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 95).

Відповідно до рішення про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 27.08.2012 управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської адміністрації, ОСОБА_1, призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 на період з 01.07.2012 по 30.06.2018 (а.с. 97-98).

Листом Міністерства соціальної політики України від 11.05.2018 № 917/0/111-18/203 повідомлено, що за інформацією бази даних Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Мінсоцполітики» станом на 20.11.2015 ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населенні м. Кіровськ Луганської області, де їй було призначено допомогу при народженні дитини. Допомога при народженні дитини була нарахована за період з 01.03.2011 по 01.07.2014. Відповідно до інформації Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної Державної адміністрації фінансування та виплати допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, дітям інвалідам, інвалідам з дитинства та тимчасової допомоги дітям з серпня 2014 року фінансування м. Кіровськ Луганської області було припинено (а.с. 91).

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми: допомога у зв'язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини надається одному із батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про державну допомогу з дітьми», допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Пунктом 11 Порядку № 1751 передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу).

Як встановлено судом, позивачем були виконані умови Закону України «Про державну допомогу з дітьми» та Порядку №1751 та надано усі необхідні документи для призначення допомоги при народженні дитини, у зв'язку із чим зазначену допомогу позивачу було призначено.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається у розмірі, встановленому на дату народження дитини. Допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 р., надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Як встановлено судом, з урахуванням вимог пункту 13 Порядку № 1751 ОСОБА_1 було призначено виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на період 72 місяці (6 років) з 01.04.2014 по 30.06.2018, оскільки ОСОБА_3 є четвертою дитиною позивача, що підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача (а.с. 96).

Отже, матеріалами справи підтверджено факт звернення позивача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини та факт призначення позивачу зазначеної допомоги строком на шість років з 01.04.2014 по 30.06.2018.

Крім того, судом встановлено, що позивачу виплачувалася вищезазначена допомога при народженні дитини у період з 01.03.2011 по 01.07.2014 включно, а з серпня 2014 року зазначені виплати були припинені (а.с.91).

Вирішуючи питання щодо дій (бездіяльності) відповідача щодо поновлення та нарахування виплати допомоги позивачу при народженні дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов'язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв'язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними окупованої території.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою.

Крім того, порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365.

Цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Згідно із пунктами 4,5 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Посилання відповідача на те, що позивач не зверталася із заявою про поновлення допомоги при народженні дитини, суд вважає необґрунтованим, оскільки жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено подання заяви про поновлення допомоги при народженні дитини та не визначено форму такої заяви.

Крім того, матеріалами справи встановлено та відповідачем не заперечується факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, в тому числі із заявою щодо надання інформації про припинення соціальної допомоги при народженні дитини.

Проте, відповідачем в порушення вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не було вчинено жодних заходів спрямованих на відновлення соціальних виплат позивачу, в даному випадку на відновлення виплати допомоги при народженні дитини.

Таким чином, суд вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, та такою, що порушує право позивача та в першу чергу її дитини на соціальний захист гарантований Конституцією України та чинним законодавством України.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач звернулася до відповідача для призначення допомоги при народженні дитини після спливу встановленого Законом дванадцяти місячного строку з дня народження дитини, оскільки позивач вперше звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської міської адміністрації в строк встановлений Законом. Тобто, позивачем не було порушено зазначений строк. Застосування ч.6 ст.11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", яка регулює строки звернення для призначення допомоги при народженні дитини до даних правовідносин не застосовуються, оскільки дана норма не ругулює питання поновлення раніш призначеної допомоги при народженні дитини та не встановлює строки звернення з заявою про поновлення таких виплат.

Крім того, суд зазначає, що повторного звернення із зазначеною заявою законодавством не передбачено.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, щодо відмови в поновленні та нарахуванні виплати недоотриманої допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини та визнання незаконним рішення Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, щодо відмови у поновленні допомоги при народженні дитини за заявою ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що сторонами не надано зазначеного рішення Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації щодо відмови у поновленні допомоги при народженні дитини, а тому суд дійшов висновку, що таке рішення не приймалось.

Частинами 1 та 2 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Також суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушеного права позивача, а саме прийняти рішення про визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації щодо не вжиття заходів для відновлення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини та зобов'язання відновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 за період з липня 2014 року.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року було відстрочено сплату ОСОБА_1 судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 1-2).

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві самостійні позовні вимоги немайнового характеру, третя позовна вимога є похідною першої.

З огляду на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2018 року - 1762,00 грн, встановлений статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", та враховуючи кількість заявлених немайнових вимог, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Таким чином, оскільки до ухвалення судового рішення по справі позивачем не сплачено судовий збір та судом позовні вимоги задоволенні частково, з урахуванням того, що позивачем заявлено дві самостійні вимоги немайнового характеру та вимог ч.3 ст.139 КАС України, судові витрати, які підлягали сплаті, підлягають стягненню до Державного бюджету України з ОСОБА_1 у розмірі 704,80 грн та за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації щодо не вжиття заходів для відновлення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (93300, Луганська обл., Попаснянський район, місто Попасна, площа Миру, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 21844216) відновити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) недоотриману суму допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з липня 2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача - 820019; рахунок отримувача - 0001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (93300, Луганська обл., Попаснянський район, місто Попасна, площа Миру, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 21844216) на користь Державного бюджету України (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача - 820019; рахунок отримувача - 0001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 травня 2018 року.

Суддя О.В. Ірметова