Справа № 818/1845/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 р. Справа № 818/1845/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Калиновського В.А. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 (суддя І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 02.01.18) по справі № 818/1845/17

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області , Глухівського міськрайонного суду Сумської області

про визнання бездіяльності незаконною та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (далі - ТУ ДСА України в Сумській області), Глухівського міськрайонного суду Сумської області, в якому просив суд визнати незаконною бездіяльність відповідачів щодо невиплати йому у день звільнення - 29 серпня 2017 року, належних при звільненні грошових коштів у сумі 128457,21грн. компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при звільненні та стягнути з Глухівського міськрайонного суду Сумської області на його користь 19252,48 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду 26.12.2017 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність ТУ ДСА України в Сумській області та Глухівського міськрайонного суду Сумської області щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення - 29 серпня 2017 року, належних при звільненні грошових коштів у сумі 128457,21грн. компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при звільненні.

Стягнуто з ТУ ДСА України в Сумській області (40002, м. Суми, вул. Суми, вул. Перемоги, 4, ) на користь ОСОБА_1 (41400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) 18990,56грн. (вісімнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто грн. 56коп.) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - ТУ ДСА України в Сумській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ст.ст. 22, 23, 51 Бюджетного кодексу України вказує, що ТУ ДСА України у Сумській області є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України та здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Однак, на день звільнення ОСОБА_1 таких коштів передбачено не було, а ТУ ДСА України в Сумській області не наділено правом самостійно без збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату вихідної допомоги позивачу. Крім іншого, ТУ ДСА в Сумській області здійснює розрахунок з працівниками апарату суду або суддями при звільненні лише на підставі наказів, наданих судами. Однак, Глухівським міськрайонним судом Сумської області 31.08.2017 на електронну адресу ТУ ДСА України в Сумській області було надіслано наказ № 5ОС від 29.08.2017 "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_1", який не був належним чином оформлено, а саме: не підписано електронним підписом головою суду, який видав наказ.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2017 №2551/0/15-17 (а.с.8) позивача звільнено з посади судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2017 №5 ОС (а.с.7, 23-24) позивача відраховано зі штату суду 29.08.2017 у зв'язку зі звільненням з посади судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області у відставку. В пунктах 2,3 вказаного наказано виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпусток та виплатити вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород за посадою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області.

Відповідно до довідки про доходи ТУ ДСА України в Сумській області від 12.09.2017 №04-1387/17 (а.с.6), виданої ОСОБА_1, загальна сума, яка підлягала до виплати, з урахуванням сплати обов'язкових платежів до бюджету, за серпень 2017 рік склала - 4381 грн.55коп., та за вересень 2017 рік - 128457 грн. 21коп.

Не погодившись із діями відповідачів щодо несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачами належні на день звільнення грошові кошти у сумі 128457,21грн. компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги були виплачені лише 19.09.2017. Вважає, що відповідачі несуть відповідальність за затримку розрахунку при звільненні на 16 робочих днів, передбачену статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, під час виплати позивачу всіх сум, що належали йому, допустили порушення вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України в частині строків їх виплати.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) визначено обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, та видати йому трудову книжку в день звільнення.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Спір у вказаній справі зводиться до того, що відповідачі станом на день звільнення позивача - 29.08.2017, не провели розрахунок сум, належних позивачу при його звільнені. Такі дії були здійснені 19.09.2017 після надходження до ТУ ДСА України в Сумській області наказу про звільнення позивача на паперовому носії.

Аналіз наведених вище норм матеріального права дає колегії суддів підстави для висновку, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вимоги звільненого працівника - судді щодо виплати з таких підстав є трудовим спором і регулюються окрім Закону України "Про судоустрій і статус суддів", також нормами трудового права, зокрема КЗпП України.

Колегія суддів зазначає, що встановивши при розгляді справи обставини затримки розрахунку при звільненні, а саме, що позивачу не були виплачені належні йому від Глухівського міськрайонного суду Сумської області суми компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги в день звільнення, суд першої інстанції на підставі статті 117 КЗпП України правильно стягнув на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Також колегія суддів погоджується із проведеним судом першої інстанції розрахунком суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, та звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі відповідач не висуває заперечень з приводу обчисленого судом розміру середньої заробітної плати за останні два місяці, які передували звільненню за червень та липень 2017 року.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги з посиланням на ст. 117 КЗпП України, ст. 51 Бюджетного кодексу України про відсутність вини уповноваженого органу при затримці виплати сум, оскільки обставини, що її зумовили не залежали від волі відповідача, колегія суддів зазначає таке.

Відсутність коштів на рахунках та отримання сканкопії наказу без електронного підпису голови суду, що видав наказ, не може бути підставою для визнання затримки розрахунку при звільненні позивача правомірною. При цьому колегія суддів зазначає, що обов'язок ТУ ДСА в Сумській області провести розрахунок з позивачем в день звільнення є безумовним обов'язком, який вимагає від уповноваженого органу вчинення всіх можливих дій для своєчасного розрахунку, в тому числі інформування працівників Глухівського міськрайонного суду Сумської області, які здійснювали відправлення наказу в електронному виді без електронного підпису голови суду, про необхідність належного оформлення такого наказу з урахуванням вимог ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Окрім іншого, безпідставним є посилання ТУ ДСА в Сумській області на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення "Ейрі проти Ірландії" та "Кйартан Асмундсон проти Ірландії", оскільки ці рішення стосуються питань допустимості зменшення соціальних виплат в залежності від фінансового становища держави, та ніяким чином не стосуються питання несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні у випадку необхідності виділення додаткових бюджетних асигнувань на виплату всіх належних сум при звільненні.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі "Кечко проти України" Суд зауважив, що безпідставним є посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань. Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава через створювані нею органи несе обов'язок щодо своєчасної та повної виплати саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі. За таких обставин, доводи апеляційної скарги з посиланням на відсутність бюджетного фінансування, колегією суддів не приймається до уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі, під час виплати позивачу всіх сум, що належали йому, допустили порушення вимог ст. 116 КЗпП України в частині строків їх виплати, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконною бездіяльність відповідачів щодо невиплати позивачу в день звільнення належних при звільненні грошових коштів підлягають задоволенню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, посилання відповідача на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення "Ейрі проти Ірландії" та "Кйартан Асмундсон проти Ірландії" є безпідставним.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2017 по справі № 818/1845/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.А. Калиновський Я.В. П'янова
Постанова складена в повному обсязі 21.05.18.