Справа № 369/12141/17
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/97/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенанта поліції Лебединець В.Ю. про визнання дій протиправними та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства з даним позовом, мотивуючи його тим, що 02.11.2017 року йому поштовим листом прийшла копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, яку було винесено 16.10.2017 року інспектором УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенантом поліції Лебединецем В. Ю., серії ВР № 960089 про притягнення, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено стягнення у розмірі 425 гривень.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що він, нібито, 16.10.2017 року, о 01 год. 40 хв., Київська область, траса Т-1001, 8 км. в сторону с. М. Рубежівка, під час руху не ввімкнув світловий покажчик повороту (лівий), чим порушив вимоги п. 9.2 ПДР.

Вважає, що постанова, яка винесена 16.10.2016 року за ВР № 960089 незаконною з грубим порушенням його законних прав та інструкцій, а також такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії Інспектора Лебединець В. Ю. при її винесенні протиправними, з огляду на наступне.

Зазначає, що вказана в постанові інформація не відповідає дійсності, так як 16.10.2017 року 01.40 год. він згідно правил дорожнього руху керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем НОМЕР_1, білого кольору, рухався по Київській області, траса Т-1001, 8 км. по автодорозі Житомирське шосе - с. Михайлівка- Рубежівка, в напрямку до с. Михайлівка-Рубежівка, Київської області, виїжджаючи з АЗС «КЛО» яка розміщена в с. Забуччя, Київської області, перебуваючи за кермом автомобіля на відстані приблизно 150 м від мене(мого автомобіля) він побачив автомобіль «ХЮНДАЙ СОНАТА» білого кольору, який був промаркірований написом поліція. Виїхавши від АЗС та рухаючись на автомобільній дорозі згідно правил дорожнього руху та від'їхавши приблизно 100 - 150 метрів від АЗС, він побачив в дзеркало заднього вигляду позаду себе він зупинився на узбіччі автодороги згідно правил дорожнього руху.Зупинившись на узбіччі автодороги, він вийшов з автомобіля і побачив, що з автомобіля поліції вийшли троє громадян та йдуть до нього. Дані громадяни, які були одягнені в формений одяг працівників національної поліції України, а саме два чоловіки та жінка, підійшовши до нього, не представившись почали вести з ним розмову, один чоловіків попросив надати йому водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, свої дії він мотивував тим, що він нібито під час руху не увімкнув світловий покажчик повороту (лівий), чим порушив вимоги п. 9.2 ПДР, а також він повідомив його про те, що він має бажання та наміри скласти на нього адміністративний протокол, за вчинення ним адміністративного правопорушення та сівши у свій автомобіль він почав складати адмін. матеріал.

Здивувавшись його твердженням він надав даним (громадянам) працівникам поліції свої документи, а саме: водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію мого транспортного засобу та продовжив вести з ними розмову для встановлення обставини та їхні докази вчинення ним, адміністративного правопорушення, і зненацька один (чоловік) працівник поліції повідомив його про те, що він нібито знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, та запропонував пройти освідування на пристрої «Drageг А1соtest» на його пропозицію, він погодився оскільки він вже тривалий час, а саме 9 (дев'ять) місяців не вживає будь-якого алкоголю за попередженням лікарів за станом свого здоров'я (шлункові розлади). Під час надання мені пристрою «Drager А1со1еtest»він вів з ними розмову, під час якої я побачив як (чоловік) працівник поліції дістав уже запакований пристрій «Drager АІсоtest», запитавши в нього чому це так? він відповів «що все нормально так повинно бути» пластиковий муштук являється предметом одноразового використання і повинен розпаковуватись в його присутності, а не надаватись в відкритому вигляді та з вимкнутим монітором з не з включеним монітором та заповненими позиціями, та надавши йому пристрій в своїх руках наказав в приказному порядку набрати повітря в легені та дути повітря в пластиковий муштук. Виконавши його наказ він видихнув повітря з своїх легенів і через декілька секунд він йому повідомив, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, та те, що пристрій показав в його організмі присутність алкоголю в розмірі 0,77 проміле. Почувши його твердження він обурився та запропонував проїхати разом для проведення експертизи на медичного закладу на, що він повідомив, що в нього не має часу їздити з ним по лікарняних закладах і він вірить своєму пристрою. В подальшому між нами почалась розмова в же не про не увімкнення мною світлового покажчику повороту (лівий), а про вживання мною алкогольних напоїв та складання на мене адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Вважає, що інспектором Лебединець В.Ю. при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з'ясовано чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного вважаю, що Відповідачем при розгляді даної справи не в повному обсязі були дослідженні докази, тому підстав для винесення постанови не було.

Одразу після закриття дверей, автомобіль поліції зробив маневр на розворот після чого поїхав в невідомому мені напрямку.

На їхні дії він одразу ж знову зателефонував до поліції та повідомив провикрадення його водійського посвідчення та свідоцтво про реєстрацію його транспортного засобу невідомими громадянами на патрульному автомобіля поліції м. Києва.

В подальшому після даної події він поїхав до лікарні та за власним бажанням пройшов освідування на стан алкогольного сп'яніння, пройшовши освідування він отримав висновок чергового лікаря про те, що в його організмі відсутні будь-які ознаки алкогольного сп'яніння.

Таким чином, дії Інспектора УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенантом поліції Лебединецем В. Ю., щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування пояснень, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова 16 жовтня 2017 року серії ВР № 960089 про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Тому на підставі вищевказаного просив суд визнати дії Інспектора УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенантом поліції Лебединецем В. Ю., щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 960089, винесену 16.10.2017 року Інспектором УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенантом поліції Лебединецем В. Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а справу - закрити.

Позивач направив до суду письмове клопотання згідно якого просив розгляд справи провести у його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив у позові відмовити.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, згідно яких просив у позові відмовити.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що винесена 16.10.2017 року інспектором УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенантом поліції Лебединецем В. Ю., серії ВР № 960089 про притягнення, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено стягнення у розмірі 425 гривень.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що він, 16.10.2017 року, о 01 год. 40 хв., Київська область, траса Т-1001, 8 км. в сторону с. М. Рубежівка, під час руху не ввімкнув світловий покажчик повороту (лівий), чим порушив вимоги п. 9.2 ПДР.

Для вирішення даного спору суд вважає за необхідне проаналізувати наступні норми законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідно до положень КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а саме протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 277 КУпАП визначає що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.1 р.ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 р.ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно вищезгаданої інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В даному випадку, на відповідача покладено обов'язок щодо доведення винуватості позивачем адміністративного правопорушення, а саме доведення факту про те, що ОСОБА_1 порушив правила ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Тобто в даному випадку недоведена суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З наведеного, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятої постанови та існування обставин для її скасування.

Таким чином, розглянувши адміністративну справу у межах заявлених вимог, з'ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову серії ВР № 960089, винесену 16.10.2017 року Інспектором УПП роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 лейтенантом поліції Лебединецем В. Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрити.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області в тридцятиденний строк із дня її проголошення.

Суддя: Волчко А.Я.