Справа № 817/87/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

15 травня 2018 року

справа №817/87/17

адміністративне провадження №К/9901/46296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» в особі Представництва «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у складі судді Кошмелюк Т.О. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у складі колегії суддів Кузьменко Л.В., Іваненко Т.В., Франовської К.С., у справі № 817/87/17 за позовом «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» в особі Представництва «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» в особі Представництва «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкового повідомлення-рішення від 11 листопада 2016 року №, яким встановлено завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2016 року на 16 489 108 грн та застосовані (штрафні) фінансові санкції у сумі 1648911 грн, з мотивів протиправності його прийняття податковим органом.

22 листопада 2017 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду, залишеною без змін 22 лютого 2018 року постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду, у задоволені позову Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» в особі Представництва «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» відмовлено з мотивів доведеності податковим органом податкових правопорушень, покладених в основу прийняття спірного податкового повідомлення -рішення.

27 березня 2018 року Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» в особі Представництва «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А», позивач у справі, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року та прийняти нову постанову у справі, якою позов Підприємства задовольнити в повному обсязі.

28 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрите провадження за касаційною скаргою Підприємства та витребувано справу із Рівненського окружного адміністративного суду справу №817/87/17.

19 квітня 2018 року відповідачем подані заперечення на касаційну скаргу до Верховного Суду, які долучені до матеріалів справи, в яких податковий орган просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року по справі № 817/87/17 залишити без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що позивач є юридичною особою, створеною у відповідності до вимог законодавства України у формі Представництва Компанії «Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.», зареєстрованої згідно із законодавством Республіки Італія. Свою діяльність здійснює на основі Положення про Представництво. Основною діяльністю позивача, окрім іншого, є будівництво та ремонт автомобільних доріг на території України за державним замовленням України.

Згідно з пунктом 54.3 статті 53, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, на підставі висновків акта планової виїзної документальної перевірки від 31 жовтня 2016 року №256/17-00-14-01/26603641 податковим органом 11 листопада 2016 року прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшений розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2016 року в сумі 16 489 108 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 648 911 грн.

Правовою підставою зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість наведені положення підпункту «а» пункту 198.1 та абзаців першого і другого підпункту 198.3, підпункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1,200.4 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 5 розділу 3, підпункту 1 пункту 4 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за № 1267/26044. Штрафні (фінансові) санкції застосовані згідно з пунктом 41 підрозділом 2 розділу 20 цього кодексу.

Склад податкового правопорушення за висновками податкового органу полягає у тому, що позивачем завищено показник у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження) з податку на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків та нульовою ставкою», всього на суму 16 489 108 грн, в тому числі за травень 2014 року 770 400 грн, за серпень 2014 року 166 667 грн, за вересень 2014 року 100 000 грн, за жовтень 2014 року 25 597 грн, за грудень 2014 року 166 667 грн, за квітень 2015 року 1 750 000 грн, за травень 2015 року 3 605 547 грн, за липень 2015 року 166 667 грн, за вересень 2015 року 4 975 334 грн, за листопад 2015 року 1 094 001 грн, за грудень 2015 року 3 668 228 грн, що призвело до завищення рядку 16 Декларацій «Від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд. 16)» в періодах - січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, червень 2016 на суму 16 489 108 грн., та в подальшому призвело до завищення рядка 21 Декларації - «Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації 0110) (рядок 19 декларації 0121-0123, 0130) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» за червень 2016 рjre на суму 16 489 108 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що податкові правопорушення полягають у формуванні Товариством податкового кредиту за взаємовідносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліра Солюшн», Товариством з обмеженою відповідальністю «Актив Альянс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Аксет груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Інком Плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Ель торо», Товариством з обмеженою відповідальністю «Лана сервіс ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Дог-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Селеста», Товариством з обмеженою відповідальністю «Терміні Групп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Огон-Тар», за результатами оформлення придбання товару та послуг.

Оцінюючи спірні правовідносини, суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що контрагенти позивача реально не здійснили самих господарських операцій, за наслідками яких нарахований податковий кредит та складена податкова накладна. Всі складові кожної господарської операції судами першої та апеляційної інстанції належним чином встановлені, повно та ретельно досліджений кожний доказ по справі та всі докази в сукупності в розрізі кожного контрагента позивача, з дотриманням норм процесуального права.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачем безпідставно сформований податковий кредит на суму 16 489 108 грн за операціями по придбанню товарів та послуг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра Солюшн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Альянс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксет груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Інком Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ель торо», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лана сервіс ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Дог-Монтаж», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Селеста», Товариства з обмеженою відповідальністю «Терміні Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Огон-Тар», внаслідок чого зменшено контролюючим органом позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, із застосуванням штрафних санкцій здійснено на законних підставах.

Оцінюючи спірні операції із Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліра Солюшн», суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платників податку на додану вартість за зверненням невстановлених осіб від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності цього Товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які свідчать про факт придбання товарів, робіт чи послуг. Прийнятним є застосування судом апеляційної інстанції при вирішені спору у цій частині правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 березня 2012 року № 21-421а11.

Стосовно формування податкового кредиту за взаємовідносинами з цим контрагентом по факту придбання позивачем робіт «Додаткові інженерно-геологічні вишукування та камеральні роботи», судами попередніх інстанцій встановлено не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та цим контрагентом.

Досліджуючи господарські операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Актив Альянс», суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що документи та податкова інформація в сукупності дає підстави стверджувати про неможливість здійснення господарської операції між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аксет Груп».

За результатами дослідження господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Інком Плюс» (попередні назви Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Пром Торг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Сервіс Груп»), суди попередніх інстанцій встановили не підтвердження факту реальності господарських операцій із вказаним контрагентом на підставі поданих документів. Також, встановлена неможливість підтвердження факту здійснення господарської операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ель Торо».

Суди першої та апеляційної інстанції, оцінюючи господарські операції з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лана сервіс ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Дог-Монтаж», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Селеста», Товариством з обмеженою відповідальністю «Терміні Групп», враховуючи обставини їх здійснення аналізу первинних документів, встановили, що укладений між Представництвом "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." договір з Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец-дог-монтаж" не опосередковується реальним виконанням операції, яка становить його предмет.

Відтак, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані на підтвердження господарських операцій з наведеними контрагентами є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаними підприємствами не є реальними, оскільки не встановлено самого факту їх здійснення.

Комплексним дослідженням судів попередніх інстанцій встановлена не доведеність здійснення господарських операцій Товариства з Товариством з обмеженою відповідальністю «Огон-Тар» у травні-червні 2014 року з придбання дизпалива.

Суд, враховуючи дослідження судами попередніх інстанцій викладені в постановах суду першої та апеляційної інстанцій, вважає неприйнятним посилання заявника касаційної скарги на порушення судами попередніх інстанцій стосовно не зазначення мотивів неврахування доказів, наданих позивачем, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення принципу презумпції неправомірності рішення органу державної влади та обов'язку доказування, порушення правила звільнення від доказування.

Звертаючись із касаційною скаргою Товариство (позивач у справі) просить по суті про переоцінку доказів здійснену судами попередніх інстанцій, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України. На вимогу переоцінки вказують наведені Товариством доводи про первинну документацію щодо кожного контрагента, реальність господарських операцій з якими поставлена під сумнів податковим органом, докази використання товарів або послуг у процесі господарської діяльності позивача, висновок акту погодження юридичного управління податкового органу, докази закриття кримінальних проваджень, судову практику, додаткові пояснення щодо протиправності застосування штрафних санкцій.

Суд зазначає, що всім істотним обставинам, які впливають на склад податкових правопорушень та вирішення справи по суті надана оцінка судами попередніх інстанцій, якими серед іншого зазначені мотиви неврахування окремих доказів.

За положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додаткового перевіряти докази.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення в розумінні положень частини третьої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства касаційною скаргою не наведено.

Щодо неправильного застосування норм матеріального права, Товариством жодного аргументу в розумінні частини третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України не наведено.

Суд перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права висновується на наступному.

Право на віднесення сум до податкового кредиту відповідно до підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з підпунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг за податковими накладними, зокрема оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу.

Абзацами першим та другим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Положення пункту 200.4 та 200.1 статті 200 Податкового кодексу України врегульований Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодування з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків у межах спірних відносин застосовані як похідні, оскільки зменшення бюджетного відшкодування поставлене в залежність від формування податкового кредиту позивачем.

Доведеність податковим органом порушень формування позивачем податкового кредиту у місячних звітних податкових періодах травня 2014 року на 770 400 грн, серпня 2014 року на 166 667 грн, вересня 2014 року на 100 000 грн, жовтня 2014 року на 25 597 грн, грудня на 2014 року на 166 667 грн, квітня 2015 року на 1 750 000 грн, травня 2015 року на 3 605 547 грн, липня 2015 року на 166 667 грн, вересня 2015 року на 4 975 334 грн, листопада 2015 року на 1 094 001 грн, грудня 2015 року на 3 668 228 грн призвело до завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2016 року на 16 489 108 грн.

Посилання Товариства на Висновки Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» є неприйнятними з огляду на те, що Висновки у цій справі стосувалися оцінки правомірності дій податкових органів, які всупереч положенням чинного законодавства позбавили платника податків права на отримання податкового кредиту, хоча останнім виконано всі умови для його отримання.

Суд висновувався з того, що компанія-заявник в повному обсязі виконала свої зобов'язання відповідно до Закону «Про податок на додану вартість», а саме компанія сплатила податок на додану вартість при поставці на основі рахунку-фактури, який був виставлений постачальником; компанія відобразила цю поставку у своєму бухгалтерському обліку за серпень 2000 року і компанія врахувала податок на додану вартість у податковій декларації з цього податку за відповідний період. Протиправність дій заявника доводилася податковим органом виключно невиконанням податкових зобов'язань постачальника, що встановлено за наслідками зустрічної перевірки.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов'язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Хамідов проти Росії» взагалі стосувалася оцінки обставин справи, за якими особу внаслідок протиправних дій органів міліції було позбавлено права на житло. Хоча це спростовувалося низкою листів державних органів та рішенням суду про виселення, яке набрало законної сили.

Відтак, жодна із ситуацій встановлених наведеними позивачем рішеннями ЕСПЧ не є тотожною у спорі що вирішується.

Стосовно застосування штрафу, суди попередніх інстанцій зазначили, що правомірність зменшення від'ємного значення доводить правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій, дійсно не здійснили аналіз норм на підставі якого застосований штраф, вказуючи виключно про правомірність його застосування.

Суд зазначає, що Підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктом 41 згідно із Законом № 643-VIII від 16.07.2015 - набирає чинності з 01.08.2015 року (пункт 1 розділу II закону № 643-VIII від 16.07.2015), за яким у разі якщо контролюючий орган під час перевірки встановлює факт завищення платником податку від'ємного значення сум податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, до такого платника податку, крім штрафів, передбачених статтею 123 цього Кодексу, застосовується штраф у розмірі 10 відсотків суми завищення такого від'ємного значення.

Для цілей цього пункту до від'ємного значення належить від'ємне значення сум податку на додану вартість, що залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року, що обліковується в податковій звітності з податку на додану вартість та включає: від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; непогашене від'ємне значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду.

Норми саме цього підпункту застосовані у якості підстав для застосування штрафу спірним податковим повідомленням - рішенням. Доводів на неправомірність застосування цієї норми судами попередніх інстанцій касаційна не утримує.

Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А.» в особі Представництва «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року у справі № 817/87/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер