Справа № 449/378/18
Суддя: Гуняк О. Я.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді: Гуняк О.Я.,

за участю секретаря судових засідань: Кісіль С.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП та Інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Ляхович Івана Степановича про визнання постанови серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності - протиправною та її скасування, -

встановив:

ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Ляхович Івана Степановича щодо винесення постанови серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року відносно нього протиправними; визнати постанову серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_2 по ч.1 ст. 121 КУпАП протиправною, а також скасувати постанову Інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Ляхович Івана Степановича відносно ОСОБА_2, серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року по ч.1 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі - 340 грн., а провадження у справі - закрити. Одночасно із поданням позовної заяви, позивачем також подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.04.2018 року о 20 год., 06 хв., на автодорозі Західний обхід м. Львова М10-01, 11 км., рухаючись на автомобілі, він був зупинений інспектором Ляхович І.С., Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та відносно нього було винесено постанову серії ЕАА №352012 по ч.1 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

Додатково вказує, що звернув увагу інспектору та пояснив йому, що виїжджаючи за межі м. Львова із супермаркету «Метро», він включив ближнє світло фар і обидва фари працювали, що може підтвердити його дружина, яка в цей час виходила із супермаркету. Окрім цього, коли він рухався у напрямку м. Бібрка, він зустрів свого друга ОСОБА_4, з яким він зустрівся на автодорозі, після того як виїхав з м. Львова. Останній в телефонному режимі підтвердив йому те, що коли вони розминались на дорозі в нього було включено світло ближніх фар.

Зазначає, що виним себе не визнає, оскільки він не міг знати, що під час руху перестала працювати лампа фари, яку після його зупинки працівниками поліції він поправив і вона почала працювати.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Ляхович Івана Степановича щодо винесення постанови серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року відносно нього протиправними; визнати постанову серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_2 по ч.1 ст. 121 КУпАП протиправною, а також скасувати постанову Інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Ляхович Івана Степановича відносно ОСОБА_2, серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року по ч.1 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі - 340 грн., а провадження у справі - закрити.

В судове засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та проводити розгляд справи без його участі (а.с. 15).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів, так як такий належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки (а.с.13).

У відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З постанови серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.. Згідно постанови вбачається, що 06.04.2018 року о 20 год., 06 хв., на автодорозі Західний обхід м. Львова М10-01, 11 км., водій керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п.31.4.3. ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Беручи до уваги вищенаведене, а також дослідженні та перевіренні в судовому засіданні докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Відповідно до вимог п.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.7 зазначеної інструкції уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності слід довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема його об'єктивну сторону, яку визначає в тому числі і час, місце, спосіб та умови скоєння правопорушення, зібрати інші докази, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Частина перша ст.121 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п. 2.3. а) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу. Особливу увагу слід приділити перевірці систем транспортного засобу, від яких залежить безпека руху гальмової системи, рульового керування, приладів зовнішнього освітлення і сигналізації тощо.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.4.3 в ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів у разі коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Згідно п.31.4.3 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що чинним законодавством України встановлена відповідальність за експлуатацію транспортних засобів, в яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Разом з тим, наявність вказаного порушення має бути доведена суб'єктом владних повноважень.

Згідно з п. 31.5 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, темна пора доби - це частина доби від заходу до сходу сонця.

Як вбачається із постанови серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року, ОСОБА_2, 06.04.2018 року о 20 год., 06 хв., на автодорозі Західний обхід м. Львова М10-01, 11 км., керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, тобто в час доби, який відповідно до вимог Правил дорожнього руху не відноситься до темної пори доби.

Таким чином, лише керування водієм у темну пору доби транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів є адміністративним правопорушенням в розумінні частини 1 статті 121 КУпАП та тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді накладення штрафу.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що в діях позивача відсутній складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Слід також зазначити, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначив позивач у поданій заяві, він звернув увагу інспектору та пояснив йому, що виїжджаючи за межі м. Львова із супермаркету «Метро», він включив ближнє світло фар і обидва фари працювали, що може підтвердити його дружина, яка в цей час виходила із супермаркету. Окрім цього, коли він рухався у напрямку м. Бібрка, він зустрів свого друга ОСОБА_4, з яким він зустрівся на автодорозі, після того як виїхав з м. Львова. Останній в телефонному режимі підтвердив йому те, що коли вони розминались на дорозі в нього було включено світло ближніх фар, однак в матеріалах адміністративної справи містяться суперечливі докази - сама постанова і пояснення ОСОБА_2, оскільки позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає судді підстави дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_2, керував транспортним засобом в нічній час доби з не працюючою лампою лівої фари в режимі ближнього світла, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, пояснення свідків, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а тому вважаю, що у спірних правовідносинах відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем, в свою чергу, не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, а відтак доводи позивача не спростовано. За таких обставин суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що постанова серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 205 ч.1, 242-246, 262, 286, 295 КАС України,-

постановив:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Ляхович Івана Степановича, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Перфецького, 19, серії ЕАА №352012 від 06.04.2018 року про притягнення ОСОБА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 121 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до апеляційного Адміністративного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гуняк Олександра Ярославівна