Справа № 806/1776/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м.Житомир справа № 806/1776/18

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Шевчук Т.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Тягунової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні довідки - розрахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110206, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 року виготовлення та дозвіл на перереєстрацію автомобіля зі сплатою залишкової вартості;

- поновити ОСОБА_1 шестимісячний строк для сплати залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ 110206, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, зареєстрованого на ОСОБА_3 24.01.2007;

- зобов"язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110206, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 року випуску та дозвіл на перереєстрацію з покійного батька ОСОБА_3 на ОСОБА_1 зі сплатою залишкової вартості.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що листом від 28.02.2018 №956/02 Департамент праці соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на переоформлення автомобіля марки ЗАЗ 110206, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 року виготовлення, яким був забезпечений ОСОБА_3- батько позивача з підстав визначених пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (далі - Порядок № 999).

Ухвалою суду від 04 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 24 квітня 2018 року.

24 квітня 2018 року в канцелярії суду зареєстровано відзив на позовну заяву Департаменту праці та соціального захисту населення.

В судовому засіданні 24 квітня 2018 року протокольною ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 травня 2018 року.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Просив суд, позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється сином померлого ОСОБА_3, інваліда війни І групи, якому відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.06.2006 №999 отримав у користування автомобіль 2006 року випуску, модель ЗАЗ 110203, що підтверджується актом приймання - передачі автомобіля від 15.01.2007.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер 11.11.2009.

Судом з'ясовано, що позивач звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на переоформлення даного автомобіля на себе відповідно до положень п.16 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 №999.

Департамент соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації листом від 28.02.2018 за №956/02 відмовлено в переоформленні автомобіля. Відмова мотивована тим, що відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений органами соціального захисту, залишається іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживав та був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації та у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Однак, з дня смерті батька позивача (11.11.2009) пройшло більше шести місяців, в Департаменті соціального захисту облдержадміністрації відсутні правові підстави надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля та на його переоформлення.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі - Закон №2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Статтею 1 Закону №2961 передбачено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону №2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку №999 (чинного на час звернення позивача до відповідача з заявою) передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

- був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 3 Порядку №999, до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивач був членом сім"ї померлого інваліда та що у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Також встановлено, що позивач має намір сплатити відповідні кошти для викупу автомобіля. Згідно довідки - рахунок про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля, виданого інваліду ОСОБА_3, термін експлуатації автомобіля становить 2 роки 10 місяців.

Зазначене не оспорюється відповідачем.

Як вбачається з наданих сторонами доказів, відповідач не повідомив позивача про його право після смерті інваліда, як члена сім'ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє ім'я за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплати залишкової вартості про обов'язок повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення облдержадміністрації автомобіль у повному комплекті та про необхідність звернутись до управління праці та соціального захисту населення для вирішення зазначеного питання. Таким чином, позивач не був обізнаний про можливість скористатись правом на викуп автомобіля і що це право обмежено шестимісячним строком.

Також встановлено, що рішення суду про вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, на час звернення позивача прийнято не було.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Таким чином, саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, покладено обов'язок запропонувати позивачу скористатись правом, яке виникло в нього на отримання автомобіля, вказавши спосіб його реалізації із наданням довідки-рахунку за формою, що затверджується Мінсоцполітики, як це визначено п. 16 Порядку.

За таких обставин шестимісячний строк пропущено через бездіяльність відповідача, внаслідок чого позивач не зміг скористатись гарантованим державою правом.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що на час смерті ОСОБА_3 11.11.2009, були чинними норми п.16 Порядку №999 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 р. №387, які передбачали, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Тобто, норми Закону не передбачали обов'язку членів сім'ї інваліда саме у шестимісячний строк з моменту смерті інваліда сплатити вартість автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В порушення вказаної норми відповідачем не було доведено правомірності відмови у наданні довідки - розрахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110206, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 року виготовлення та дозвіл на перереєстрацію автомобіля зі сплати залишкової вартості, а тому позов слід частковою задовольнити.

Щодо позовних вимог про поновлення пропущеного шестимісячного строку, то в цій частині позову слід відмовити з оглядом на наступне.

Кодексом адміністративного судочинства не передбачено захист інтересів позивача шляхом продовження встановленого шестимісячного строку з дня смерті інваліда для сплати до бюджету розрахункової суми, це не передбачено і діючим законодавством. Суд вважає, достатнім способом захисту порушеного права позивача, шляхом зобов"язання відповідача надати розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (вул. Чуднівська, 105, м. Житомир, 10005, ) у надані довідки-розрахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110206, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 року виготовлення та дозволу на переєстрацію автомобіля зі сплатою залишкової вартості.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (вул. Чуднівська, 105, м. Житомир, 10005, ) надати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110206, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 року виготовлення та дозвіл на переєстрацію автомобіля зі сплатою залишкової вартості.

Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (вул. Чуднівська, 105, м. Житомир, 10005, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.С. Токарева

Повне судове рішення складене 22 травня 2018 року