Справа № 811/1321/18
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року справа № 811/1321/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (в письмовому провадженні) адміністративний позов Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області (далі Управління) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі виконавча служба) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови, якою накладено штраф у сумі 5100 грн.

У позовній заяві Управління зазначає, що пенсії працівникам органів внутрішніх справ виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Стверджує, що, виконуючи рішення суду про виплату пенсії ОСОБА_1, дотримувалось цих правил.

Звертає увагу, що невиконання судового рішення за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів є поважною причиною.

Виконавча служба заперечила щодо задоволення позову, подавши відзив (а.с.26-28).

Зазначає, що відсутність коштів не доводить поважність причин невиконання судового рішення.

Стверджує, що нормативно-правовий акт Уряду України, яким встановлено порядок сплати заборгованості пенсії працівникам органів внутрішніх справ, не може поширюватись на спірні правовідносини, оскільки прийнятий після постановлення судом рішення.

Водночас, просила розглядати справу без участі її представника (а.с.26-28).

Представник Управління надіслала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.43-44).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 10 січня 2018 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд прийняв рішення, яким зобовязав Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження строком (а.с.31).

Рішення суду набрало законної сили 10 січня 2018 року.

02 квітня 2018 року виконавча служба прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.33).

11 квітня 2018 року Управління сповістило виконавчу службу, що провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нарахувало додаткові кошти в сумі 27209,77 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2018 року (а.с.36).

Кошти за період з 01 січня по 31 березня 2018 року в сумі 3083,53 грн. сплатило 19 березня 2018 року (а.с.36-37).

Зазначає, що заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року виплачується відповідно до приписів постанови Уряду України від 21 лютого 2018 року №103 (далі Постанова).

Цим підзаконним нормативно-правовим актом встановлено, що заборгованість перед пенсіонерами органів внутрішніх справ, яка виникла на 01 січня 2018 року, виплачується упродовж 2019-2020 років у певному відсотковому співвідношенні.

Постанова набрала чинності 24 лютого 2018 року.

23 квітня 2018 року виконавча служба прийняла постанову про накладення на Управління штрафу в сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк (протягом 10 робочих днів) (а.с.39-41).

Постанову про накладення штрафу Управління отримало 24 квітня 2018 року (а.с.7).

Позивач звернувся до суду 26 квітня того ж року (а.с.4-6).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, Управління вважає, що заборгованість, яка виникла перед ОСОБА_1 до 01 січня 2018 року, повинна виплачуватись на підставі приписів Постанови.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд не враховував цих приписів, оскільки не існувало згаданого підзаконного нормативно-правового акту.

Водночас, суд міг не врахувати його, керуючись приписами закону.

Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обовязковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, після набрання рішенням законної сили його юридична сила прирівнюється до сили закону у правовідносинах між сторонами.

Змінити порядок виконання судового рішення можна тільки в порядку, який встановлено законом.

Відповідно до приписів частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішень, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що відстрочити або розстрочити виконання судового рішення може тільки суд, а не субєкт владних повноважень (у тому числі боржник).

А тому, Управління не виконало рішення суду у встановлений державним виконавцем строк.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, він є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Його територіальні підрозділи є також органами виконавчої влади.

Управління, яке представляє державу у правовідносинах з ОСОБА_1, стверджує, що не може виконати рішення суду у звязку із відсутністю коштів.

На його погляд, таку причину невиконання рішення суду треба визнати поважною.

Такий висновок позивач ґрунтує на правовому висновку Верховного Суду України, який міститься в постанові від 22 листопада 2016 року у справі №804/5081/13-а (а.с.60-62).

Так, Верховний Суд України зробив такий висновок: невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Суд не погоджується з правовим висновком Верховного Суду України та відхиляється від нього.

Якщо погодитись з цим висновком, то треба визнати, що рішення суду стосовно грошових зобовязань держави можуть не виконуватись роками, оскільки у неї постійно існує дефіцит бюджетних коштів.

Накладення штрафу на державний орган за невиконання судового рішення ніяким чином не порушує права держави, так як його сума перераховується на рахунок виконавчої служби (з рахунку одного державного органу на рахунок іншого).

У такому випадку накладення штрафу є постійним нагадуванням державі про невиконання нею конституційного обовязку.

Це ж спонукає державу пришвидшити пошуки коштів, щоб виконати рішення суду.

У даному випадку суд зобовязав сплатити заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Отже, у держави виник обовязок запланувати у 2017 році погашення заборгованості перед ОСОБА_1 за минулий рік.

Держава проігнорувала його та допустила виплату пенсії у неповному розмірі ще й у 2017 році.

Водночас, держава не звернулась до суду з клопотанням про розстрочення виконання судового рішення.

Це ж доводить, що вона не намагалась довести суду наявність підстав, що унеможливлюють своєчасне виконання рішення суду.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що боржник (держава) не виконав судове рішення без поважних причин.

За таке порушення встановлена відповідальність відповідно до приписів часини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) (штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Штраф накладено у розмірі, що відповідає вимогам Закону.

Таким чином, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2