Справа № 815/2412/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2412/18
УХВАЛА

22 травня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію від 10.11.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію від 10.11.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії.

21.05.2018 р. (вхід. № 14196/18) позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування заяви зазначено, що 10.11.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Степанчуком Є.Г. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38063464, запис про право власності № 23300675 в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

Так, на думку позивача проведено неправомірну реєстрацію права власності із порушенням чинного законодавства та прав позивача.

Крім того, як вказує позивач, з наданих до позову доказів очевидними є ознаки протиправності рішення, державного реєстратора.

У зв'язку з викладеним, на думку позивача, не застосування заходів забезпечення позову буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст. 150 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч.1 ст. 154 КАС України).

Забезпечення позову може застосовуватися лише з підстав, визначених статтею 150 КАС України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

З наведеного вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Судом не встановлено будь-яких об'єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, тим більше оскаржуване позивачем рішення державного реєстратора прийняте ще 10.11.2017 року (тобто понад півроку тому).

Наведені позивачем підстави для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єка нерухомого майна 101, не знаходять свого підтвердження на час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У разі забезпечення даного позову шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єка нерухомого майна 101, не знаходять свого підтвердження на час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову на час розгляду справи судом, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Крім того, предметом спору у даній справі є визнання протиправності рішення державного реєстратора щодо винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 38063464 від 10.11.2017 року, а не спір про право власності на нерухоме майно а саме: на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, та відсутні підстави вважати вказаний припис таким, що має очевидні ознаки протиправності, на даній стадії розгляду справи суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 243, 256, 295, 297 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом застосування забезпечення адміністративного позову, шляхом заборони ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти будь які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст. 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Суддя О.М. Тарасишина