Справа № 809/479/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2018 р. справа № 809/479/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Котик Д.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги від 12.12.2017, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, рішення № та вимоги №Ф- від 12.12.2017.

Позовні вимоги мотивовано тим, що контролюючий орган дійшов до помилкових висновків та безпідставно прийняв податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, рішення № та вимогу №Ф- від 12.12.2017. Зокрема, представник позивача не погоджується із встановленим під час перевірки фактом заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за 2016 рік валового доходу на суму 185270,92 грн. Представник позивача зазначив, що розбіжність в розмірі виторгу за 2016 рік по реєстратору розрахункових операцій та книги обліку розрахункових операцій в сумі 185270,92 грн. виникла через помилкову реєстрацію 11.05.2016 та 21.07.2016 в реєстраторі розрахункових операцій продажу 784 пляшок бальзаму «Прикарпатський» за ціною 96,00 грн. на загальну суму 75264,00 грн., замість фактично проданих чотирьох пляшок, та 1337 пляшок горілки «Козацька рада» за ціною 110,00 грн. на суму 147070,00 грн., замість фактично проданих трьох пляшок. Позивач самостійно виявив вищевказані помилки, про що повідомив 27.05.2016 та 02.08.2016 контролюючий орган відповідними листами з доданими чеками, однак жодних відповідей на вказані листи фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не отримала. Зважаючи на те, що позивач самостійно виявила та повідомила контролюючий орган про допущені помилки, а також фактичну відсутність отримання доходу в сумі 185270,92 грн. від реалізації вищезгаданих товарів в зазначеній кількості, представник позивача вважає безпідставним та необґрунтованим прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №, №, №, №, рішення № та вимоги №Ф- від 12.12.2017, оскільки підставами для нарахування зазначених в них фінансових зобовязань є заниження фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за 2016 рік валового доходу на суму 185270,92 грн., яке не відповідає дійсності. За вказаних обставин, представник позивача просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, рішення № та вимогу №Ф- від 12.12.2017.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 дану позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк для усунення її недоліків. У зазначений строк фізична особа-підприємець ОСОБА_4 недоліки позовної заяви усунула.

Ухвалою від 03.04.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.04.2018, відповідно до якого представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив (а.с.52-56). В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідач вірно нарахував позивачу фінансові зобовязання в податкових повідомленнях-рішеннях №, №, №, №, рішенні № та прийняв вимогу №Ф- від 12.12.2017, оскільки фізична особа-підприємець ОСОБА_4 допустила ряд порушень, які були виявлені контролюючим органом під час документальної планової виїзної перевірки позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а також дотримання вимог валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. Щодо помилки, на яку звертає увагу позивач, то представник відповідача вказав на недотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вимог Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), оскільки скасування помилково проведеної через реєстратори розрахункових операцій суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації відємної суми, та складається відповідний акт, що, в даному випадку, проведено не було. Таким чином, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області діяло в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представники відповідача щодо задоволення позову заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

В період з 10.11.2017 по 23.11.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а також дотримання вимог валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 29.11.2017 за №1313/09-19-13-06/НОМЕР_1 (а.с.12-24).

У висновках акту перевіркою зафіксовано такі порушення:

1) підпункту 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в результаті заниження податкових зобовязань зменшено відємне значення податку на додану вартість за травень 2016 року на суму 12546,00 грн. та липень 2016 року на суму 24517,00 грн., донараховано податок на додану вартість за листопад 2016 року в сумі 37063,33 грн.;

2) пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України, пункту 176.1 статті 176, пункту 177.2, пункту 177.4, пункту 177.10 статті 177 розділу IV Податкового кодексу України неналежне ведення обліку доходів та витрат, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 33348,77 грн.;

3) частини 2 пункту 1 статті 6, пункту 3 частини 1 статті 7, статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний внесок в сумі 40759,60 грн.;

4) підпунктів 212.1.11, 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано акцизного податку в сумі 10587,33 грн., в тому числі за травень 2016 року 3584,00 грн. та липень 2016 року 7003,33 грн.;

5) підпункту 1.2, підпункту 1.6 пункту 16 примітки 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військовий збір в сумі 2779,06 грн.;

6) пункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України не ведення книги обліку доходів і витрат.

На підставі акту перевірки від 29.11.2017 за №1313/09-19-13-06/НОМЕР_1, Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області - 12.12.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 33348,77 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції 8337,19 грн. та пеня 4543,47 грн. (а.с.25);

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на 2779,06 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції 694,77 грн. та пеня 378,62 грн. (а.с.26);

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 37063,33 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції 9262,77 грн. та пеня 5915,57 грн. (а.с.27);

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на 10587,33 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції 2646,84 грн. та пеня 2704,20 грн. (а.с.28).

Також, 12.12.2017 Головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, а саме заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування в сумі 40759,60 грн. (а.с.30).

12.12.2017 відповідач прийняв рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 4075,96 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування (а.с.29).

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, рішення № та вимогу №Ф- від 12.12.2017 протиправними, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області складено акт перевірки від 29.11.2017 за №1313/09-19-13-06/НОМЕР_1.

Згідно змісту акту перевірки від 29.11.2017 за №1313/09-19-13-06/НОМЕР_1, контролюючим органом встановлено, що відповідно до Інформаційної системи «Податковий блок» за 2016 рік виторг позивача по реєстраторах розрахункових операцій становить 1571162,49 грн. При цьому, згідно книги обліку розрахункових операцій виторг за вказаний період склав 1349542,49 грн. Розбіжність суми виторгу по реєстраторах розрахункових операцій та задекларованим доходом виникла внаслідок того, що 11.05.2016 та 21.07.2016 по реєстраторах розрахункових операцій підприємця ОСОБА_4 було зафіксовано продаж 784 пляшок бальзаму «Прикарпатський» за ціною 96,00 грн. на загальну суму 75264,00 грн. та 1337 пляшок горілки «Козацька рада» за ціною 110,00 грн. на суму 147070,00 грн. відповідно. На підставі наведеного, відповідач дійшов висновку, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за 2016 рік занижено валовий дохід на суму 185270,92 грн.

Представник позивача повідомив суд, що продавець ОСОБА_5 здійснив помилкову реєстрацію 11.05.2016 та 21.07.2016 в реєстраторі розрахункових операцій продажу 784 пляшок бальзаму «Прикарпатський», замість фактично проданих чотирьох пляшок за ціною 96,00 грн. на загальну суму 384,00 грн., та 1337 пляшок горілки «Козацька рада», замість фактично проданих трьох пляшок за ціною 110,00 грн. на загальну суму 330,00 грн. Позивач самостійно виявив вищевказані помилки, про що повідомив 27.05.2016 та 02.08.2016 Долинську обєднану державну податкову інспекцію відповідними листами з доданими чеками, які отримані контролюючим органом 27.05.2016 за вхідним номером 2685/10 (а.с.31) та 02.08.2016 за вхідним номером 3714/10 відповідно (а.с.32).

За вказаних обставин, зазначені в акті перевірки від 29.11.2017 за №1313/09-19-13-06/НОМЕР_1 порушення виникли як наслідок фіксації в реєстраторі розрахункових операцій продажу позивачем 784 пляшок бальзаму «Прикарпатський» за ціною 96,00 грн. та 1337 пляшок горілки «Козацька рада» за ціною 110,00 грн. на загальну суму 222334,00 грн.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статі 177 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як зазначено судом вище, в матеріалах справи міститься копія листа позивача від 27.05.2016, адресованого начальнику Долинської обєднаної державної податкової інспекції, згідно якого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 повідомлено, що 11.05.2016 продавцем ОСОБА_5 згідно товарного чеку помилково було вибито по касовому апарату 784 пляшки бальзаму «Прикарпатський» за ціною 96,00 грн. на суму 75264,00 грн. Правильно мало бути 4 пляшки по 96,00 грн. на суму 384,00 грн. Тому виручку за 11.05.2016 позивач просила вважати правильною 2706,20 грн. (загальна сума була 77586,20 грн., 780х96=74880,00 грн., різниця 2706,20 грн.). Чек додавався до листа. Згідно відмітки штампу про вхідну кореспонденцію, контролюючий орган отримав вказаний лист позивача 27.05.2016 за вхідним номером 2685/10 (а.с.31).

Також в матеріалах справи міститься копія листа позивача від 02.08.2016, адресованого начальнику Долинської обєднаної державної податкової інспекції, згідно якого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 повідомлено, що 21.07.2016 продавцем ОСОБА_5 була допущена помилка згідно товарного чеку №7626 помилково вибито замість 3 плящок горілки «Козацька рада» 1337 пляшок. Тому позивач просив правильно рахувати виручку по чеку 570,00 грн., відповідно за 21.07.2016 загальна виручка 3811,85 грн. (150551,85-146740=3811,85 грн.). Чек додавався до листа. Згідно відмітки штампу про вхідну кореспонденцію, контролюючий орган отримав вказаний лист позивача 02.08.2016 за вхідним номером 3714/10 (а.с.32).

В судовому засіданні представники відповідача не заперечували факт отримання контролюючим органом вищевказаних листів фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 27.05.2016 та 02.08.2016 про самостійно виявлені помилки.

Суд звертає увагу на те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основний вид діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.34). Для господарської діяльності позивач використовує власне нежитлове приміщення за адресою: Івано-Франківська область, Долинський район, місто Долина, вулиця Грушевського, 30а.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Так, відповідно до статті 1 вказаного Закону, роздрібна торгівля це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

З огляду на те що позивач здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, а не оптову торгівлю, а також розміри місця торгівлі, відповідач на підтвердження обставин разового продажу 784 пляшки бальзаму «Прикарпатський» та 1337 пляшок горілки «Козацька рада» мав перевірити факт отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 такої кількості алкогольних напоїв для подальшої реалізації, однак цього зроблено не було.

Натомість, згідно акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 16.11.2017, складеного позивачем за результатами проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в звязку з плановою документальною перевіркою Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, судом встановлено відсутність алкогольних напоїв одного виду в такій великій кількості, продаж якої позивачем був зафіксований 11.05.2016 та 21.07.2016 в реєстраторі розрахункових операцій.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до статті 2 вищевказаного Закону реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

При цьому, розрахункова операція це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Також, згідно статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» книга обліку розрахункових операцій це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

В свою чергу, реєстрація та ведення книг обліку розрахункових операцій регламентовано Порядком ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 №417 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за №1618/24150 (який втратив чинність 26.07.2016, тобто діяв на час виникнення спірних правовідносин).

Так, пункт 1 розділу ІІ Порядку ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій встановлює, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобовязані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 5 розділу 4 Порядку ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, використання книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає: наявність книги обліку розрахункових операцій в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Пунктом 6 розділу 4 Порядку ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, встановлено, що використання книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на реєстратор розрахункових операцій, передбачає: наявність книги обліку розрахункових операцій на місці проведення розрахунків, де встановлено реєстратор розрахункових операцій; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги обліку розрахункових операцій; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу реєстратор розрахункових операцій чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення реєстратора розрахункових операцій у відповідному розділі книги обліку розрахункових операцій.

Таким чином графи для внесення помилкових операцій в книзі обліку розрахункових операцій не передбачено. При здійсненні помилкової операції не відбувається оплата грошових коштів за товар, тобто не відбувається розрахункової операції, однак формується розрахунковий чек, який визнається помилковим та анулюється.

В судовому засіданні 15.05.2018 суд оглянув надану представником позивача книгу обліку розрахункових операцій №/11, яку фізична особа-підприємець ОСОБА_4 вела в період з 01.03.2016 по 31.08.2016, а також книгу обліку доходів і витрат за період з 01.01.2014 по 15.10.2017.

Так, згідно запису в книзі обліку розрахункових операцій №/11 за 11.05.2016 сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, вказана позивачем в розмірі 3854,00 грн., тобто сума за фактично реалізований товар, а не 77586,20 грн., які помилково зафіксовані в реєстраторі розрахункових операцій (а.с.77).

Відповідно до запису в книзі обліку розрахункових операцій №/11 за 21.07.2016 сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, вказана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 в розмірі 3811,85 грн., що відповідає фактично реалізованому товару, а не 150551,85 грн., які помилково зафіксовані в реєстраторі розрахункових операцій (а.с.78).

При цьому, суд звертає увагу на те, що суми доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, за 11.05.2016 та 21.07.2016 знаходяться приблизно на одному рівні із сумою доходів, отриманих позивачем від здійснення господарської діяльності в інші дні досліджуваного періоду, та не можуть перевищувати у десятки разів такі доходи з огляду на вищезазначені суми, зафіксовані в реєстраторі розрахункових операцій.

Щодо доводів представників відповідача про те, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не складено акти про скасування помилково проведеної через реєстратори розрахункових операцій суми розрахунку, не скасовано помилково проведеної через реєстратори розрахункових операцій суми розрахунку шляхом реєстрації відємної суми та не проведено скасування помилкової суми за допомогою операції «службова видача», то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Порядку реєстрації та скасування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 38.08.2013 №417 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за №1616/24148 (який втратив чинність 26.07.2016, тобто діяв на час виникнення спірних правовідносин), реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та інших випадках) або скасування помилково проведеної через реєстратори розрахункових операцій суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації відємної суми. Якщо алгоритм роботи реєстратора розрахункових операцій не забезпечує окремого накопичення у фіскальній памяті відємних сум розрахунків: дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції "службова видача"; забороняється реєструвати через реєстратори розрахункових операцій відємні суми з використанням операції "сторно".

Також, згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку реєстрації та скасування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, то матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги); відомості про товар (послугу); суму виданих коштів; номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги). Такий самий акт складається при скасуванні помилково проведеної через реєстратора розрахункових операцій суми розрахунку, де вказуються дані про помилкову суму та реквізити розрахункового документа. Акти про видачу коштів та акти про скасування помилково проведеної через реєстратора розрахункових операцій суми розрахунку передаються до бухгалтерії суб'єкта господарювання і зберігаються протягом трьох років. У разі відсутності в суб'єкта господарювання бухгалтерії зазначені акти підклеюються на останній сторінці відповідної книги обліку розрахункових операцій.

Суд звертає увагу на те, що можливість вчинення дій, передбачених в пункті 7 розділу ІІІ Порядку реєстрації та скасування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), залежить від часу виявлення помилки, оскільки деякі операції можливо здійснити лише одразу після допущення помилки, та в залежності від того, чи в реєстраторі розрахункових операцій забезпечено окреме накопичення у фіскальній памяті відємних сум розрахунків. При цьому, в залежності від виду реєстратора розрахункових операцій, можливість здійснення операції відмови від останньої операції може бути забезпечено тільки в межах відкритого чеку. В даному випадку позивач виявив помилку після спливу тривалого часу та одразу повідомив про це відповідача.

Щодо відсутності акту про скасування помилково проведеної через реєстратори розрахункових операцій, то суд зазначає, що інформація, вказана позивачем в листах від 27.05.2016 та від 02.08.2016, адресованих начальнику Долинської обєднаної державної податкової інспекції, містить такі ж відомості, які є обовязковими для акту про скасування помилково проведеної через реєстратора розрахункових операцій, а саме: інформація про помилкову суму та реквізити розрахункового документа.

Також згідно Інструкції щодо заповнення Звіту про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) за формою №3ВР-1, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №222/28352, якщо протягом звітного місяця через розрахункову книжку були зареєстровані помилково введені суми, то ці суми не включаються до граф 3-8. За бажанням субєкта господарювання до Звіту можна додати пояснювальну записку щодо помилково введених сум.

Тобто, обовязкової вимоги щодо подання контролюючому органу акту про скасування помилково проведеної через реєстратора розрахункових операцій чи пояснювальної записки щодо помилково введених сум, вищевказані нормативно-правові акти не містять.

Окрім цього, суд вважає, що недотримання позивачем вимоги щодо складання акту про скасування помилково проведеної через реєстратора розрахункових операцій суми розрахунку не спростовує факту допущення такої помилки з огляду на інші встановлені обставини справи.

Зважаючи на те, що сума операції в розмірі 222334,00 грн. позивачем помилково проведена через реєстратор розрахункових операцій, тобто фактично відсутня розрахункова операція з приймання від покупця готівкових коштів в зазначеній сумі, висновок контролюючого органу про заниження за 2016 рік валового доходу на загальну суму 185270,92 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за 2016 рік на загальну суму 37063,33 грн., податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 33348,77 грн., акцизного податку на загальну суму 10587,33 грн. та військового збору в сумі 2779,06 грн. не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відсутність обєкта оподаткування унеможливлює нарахування відповідних податків на такий обєкт.

Таким чином, оподаткований дохід фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, який взятий за основу для нарахування вищевикладених податків та зборів, залишився на тому ж рівні, який був самостійно задекларований позивачем в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

За таких обставин, прийняті Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області 12.12.2017 податкові повідомлення-рішення №, №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, а саме заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування в сумі 40759,60 грн., та рішення № про застосування штрафних санкцій в розмірі 4075,96 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнодержавне соціальне страхування, то суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 та частини 11 статті 8 даного Закону для фізичних осіб підприємців (крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок встановлюється в розмірі 34,7 (22) % суми чистого доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отриманого дохід (прибуток).

Згідно частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Також, пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно акту перевірки від 29.11.2017 за №1313/09-19-13-06/НОМЕР_1 відповідач дійшов висновку, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 порушено вимоги пункту 1 частини 2 статті 6, абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого контролюючим органом донараховано єдиний внесок в сумі 40759,60 грн., що підтверджується вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.12.2017, та застосовано штрафні санкції в розмірі 4075,96 грн. згідно рішення № від 12.12.2017.

Суд звертає увагу на те, що вказуючи на порушення позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідач виходив з невірного відображення позивачем сум, на які нараховується єдиний внесок, зокрема заниження за 2016 рік валового доходу на загальну суму 185270,92 грн. З огляду на те, що зазначені доводи контролюючого органу були спростовані вище, суд вважає, що Головне управління ДФС в Івано-Франківській області прийняло без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 12.12.2017, якою нараховано позивачу 40759,60 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (а.с.30) та рішення № від 12.12.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким нараховано 4075,96 грн. штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску (а.с.29).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов слід задовольнити: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №, №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій № та вимогу №Ф- від 12.12.2017.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 1631,02 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №, №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій № та вимогу №Ф- від 12.12.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39394463, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код НОМЕР_2, вул. Обліски, 34/55, м. Долина, Івано-Франківська обл., 77500) сплачений судовий збір у розмірі 1631 (одна тисяча шістсот тридцять одна) грн. 02 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 21 травня 2018 р.