Справа № 296/2057/18
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/2057/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря ГаліцькоїА.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Управління державної міграційної служби України в Житомирській області звернулося до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому його представник просить примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., і затримати його з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства, які перебувають в Україні, строком на шість місяців.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що працівниками Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області виявлений громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., який знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України.

Особа громадянина ОСОБА_3 встановлена і підтверджується паспортом громадянина Республіки Азербайджан НОМЕР_1, виданого 20.12.2016. Перевіркою правомірності перебування на території України ОСОБА_3 встановлено, що останній перебуває на території України, порушуючи Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 (далі - Закон).

Слід відмітити той факт, що ОСОБА_3 після прибуття на територію України, не звертався до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем перебування із заявою про продовження строку перебування на території України, чим порушив будь-які строки перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Отже, ОСОБА_3 з 2017 року (рік) знаходиться в Україні, порушуючи правила перебування іноземців на території України, визначені ст.ст.9, 16, 23 Закону. 15.07.2017, 17.11.2017 та 24.02.2018 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

15.07.2017 затверджено рішення Житомирського РВ в м. Житомирі УДМС України в Житомирській області про примусове повернення за межі України відповідача, яким ОСОБА_3 зобов'язано залишити територію України не пізніше 01.08.2017. Однак, відповідач у визначений термін добровільно не виїхав за межі території України. Законних джерел доходу, власного житла на території України не має, а також, дозвіл на працевлаштування і приймаючої сторони в Україні, ніхто з його близьких родичів не є громадянином України, з громадянином України в офіційному шлюбі не перебуває, проживає на території України без засобів на належне існування, достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з подальшим перебуванням в Україні не має, тому підстав для тимчасового проживання відповідача не встановлено.

У залі суду представник позивача позов підтримала повністю.

Відповідач в залі суду позовну заяву визнав та не заперечив проти її задоволення.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що під час перебування в Україні громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3 вчинив адміністративні правопорушення, у зв'язку з чим 15 липня 2017 року, 17 листопада 2017 року, 24 лютого 2018 року Управлінням ДМС України в Житомирській області було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафів у розмірах 510,00 грн., 850,00 грн. і 510,00 грн.

Відповідачем, згідно квитанції № 0.0.895790270.1 від 17.11.2017, штраф частково було сплачено у розмірі 850,00 грн.

15 липня 2017 року Житомирським РВ УДМС України в Житомирській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та зобов'язано його покинути територію України у термін до 01.08.2017, проте вказане рішення відповідачем виконано не було.

Як пояснив сам відповідач, він є громадянин Республіки Азербайджан і на території України з 2017 року проживає без відповідних документів на право проживання в Україні, за отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до органів ДМС України не звертався.

За нормою ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як роз'яснено у п.26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (у редакції, викладеній в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 № 3), примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду. З позовом про примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства до адміністративного суду мають право звернутися центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України за місцезнаходженням вищезгаданих органів. Позовна заява про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду разом з позовною вимогою про затримання, у той же час вимога про затримання може бути подана після вирішення вимоги про видворення іноземця чи особи без громадянства. Якщо ці вимоги подані разом, то судам необхідно враховувати те, що вирішення вимоги про затримання є похідним від вирішення вимоги про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. Водночас судам необхідно враховувати, що задоволення позовної вимоги в частині примусового видворення іноземця чи особи без громадянства не є абсолютним для вирішення позову в частині затримання. Однак слід мати на увазі, що у разі задоволення цих позовних вимог судом, рішення в частині затримання підлягає негайному виконанню, про що суди повинні зазначити в резолютивній частині постанови (пункт 9 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як визначено ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби України із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

З огляду на встановлені обставини і враховуючи, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н, досяг 18-річного віку, порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також, у нього відсутні документи на право перебування на території України і він не відноситься до осіб, яким надано статус біженця та не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні. У зв'язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у частині заявлених вимог про примусове видворення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., за межі території України.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Нормою ч.11 ст.289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У зв'язку з тим, що відповідач не має постійного місця проживання, відсутні документи, що дають йому право на виїзд з України, у суду наявні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення щодо примусового його видворення та існує ризик його втечі. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вимоги про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення його за межі України строком на шість місяців також підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.373 КАС України, суд вважає за можливе звернути рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.9, 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» від 25.06.2009 № 1, ст.ст.2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 373 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Управління державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України - задовольнити.

Затримати строком на шість місяців громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., паспорт серії НОМЕР_2 виданий 20.12.2016, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., паспорт серії НОМЕР_2.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О. П. Сингаївський