Справа № 826/19365/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2018-03-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 березня 2018 року № 826/19365/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі по тексту - відповідач - 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач - 2) в якому просить суд:

- визнати відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не законною та зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» включити вимоги до реєстру кредиторів Банку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2017 суддею Балась Т.П. відкрито провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду на 02.03.2017.

У зв'язку із припиненням повноважень у судді Балась Т.П. на підставі «Положення про автоматизовану систему документообігу в адміністративних судах» справу №826/19365/16 передано на розгляд у судді Клименчук Н.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2017 суддею Клименчук Н.М. прийнято справу до провадження та призначено до розгляду на 19.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що вона є спадкоємцем на загальну сум вкладу в розмірі 284 8950,00грн. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб їй виплачено суму в розмірі 66666,66 грн., що становить 1/3 від успадкованого, натомість кредиторські вимоги позивача безпідставно не включено до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів в письмових запереченнях, які подано в судовому засіданні 02.08.2017 зазначив, що позивачем подано кредиторську вимогу 22.09.2016 натомість передбачений Законом строк на прийняття кредиторських вимог встановлювався з 23.12.2015 по 21.01.2016. Позивачем порушено встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-денний строк на пред'явлення вимог про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів є пропущеним та згідно чинного законодавства відновленню або поновленню не підлягає.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через канцелярію суду 31.07.2017 подано заперечення в яких зазначено, що у Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам, тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою переліку вкладників.

В судовому засіданні 02.08.2017 судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції статті, яка діяла на момент прийняття процесуального рішення про перехід у письмове провадження), розглянувши у письмовому провадженні подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1, отримала спадок, що складається з вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунках: НОМЕР_2, який відкрито 03.05.2013 згідно депозитного договору №10642/370-13; НОМЕР_3, який відкрито 01.02.2014 згідно депозитного договору №300131/5921/370-14; НОМЕР_4, який відкрито 25.07.2014 згідно депозитного договору № 300131/89033/370-14; НОМЕР_5, який відкрито 25.07.2014 згідно депозитного договору №300131/89032/370-14; НОМЕР_6 який відкрито 08.12.2014 згідно депозитного договору № 300131/143256/370-14; НОМЕР_7, який відкрито 16.12.2014 згідно депозитного договору №300131/148462/370-14; НОМЕР_8, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152371/370-14; НОМЕР_9, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152454/370-14; НОМЕР_10, який відкрито 03.05.2013 згідно депозитного договору №10642/370-13; НОМЕР_10, який відкрито 01.02.2014 згідно депозитного договору №300131/5921/370-14; НОМЕР_11, який відкрито 25.07.2014 згідно депозитного договору №300131/89032/370-14; НОМЕР_12, який відкрито 08.12.2014, згідно депозитного договору №300131/143256/370-14; НОМЕР_13, який відкрито 16.12.2014 згідно депозитного договору №300131/14862/370-14; НОМЕР_14, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152371/370-14; НОМЕР_15, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152454/370-14; НОМЕР_16, який відкрито 03.05.2013 згідно депозитного договору №10642/370-13; НОМЕР_17, який відкрито 01.02.2014 згідно депозитного договору №300131/5921/370-14; НОМЕР_18, який відкрито 25.07.2014 згідно депозитного договору №300131/89033/370-14; НОМЕР_19, який відкрито 25.07.2014 згідно депозитного договору №300131/89032/370-14; НОМЕР_20, який відкрито 08.12.2014 згідно депозитного договору №300131/143256/370-14; НОМЕР_13, який відкрито 16.12.2014 згідно депозитного договору №300131/148462/370-14; НОМЕР_21, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152371/370-14; НОМЕР_22, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152454/370-14; 2620.4.111931.007, який відкрито 03.05.2013 згідно депозитного договору №10642/370-13; НОМЕР_17, який відкрито 01.02.2014 згідно депозитного договору №300131/5921/370-14; НОМЕР_18, який відкрито 25.07.2014 згідно депозитного договору №300131/89032/ 370-14;/ НОМЕР_20, який відкрито 08.12.2014 згідно депозитного договору №300131/143256/ 370-14; який відкрито 16.12.2014 згідно депозитного договору №300131/148462/370-14; НОМЕР_23, який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152371/ 370-14; який відкрито 22.12.2014 згідно депозитного договору №300131/152454/ 370-14; на карткових рахунках: НОМЕР_24 (грн.), який відкрито 02.07.2015 згідно договору №001-Б/013047; НОМЕР_25 (грн.) , який відкрито 07.04.2012 згідно договору №009-0/005231; НОМЕР_26 (грн.), який відкрито 07.04.2012 згідно договору №009-0/005231, належних померлому ОСОБА_3 на підставі довідки за вихідним № 9- 071350/339, виданої 24.05.2016 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.15 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію. Згідно вказаного рішення у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_4 строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ №898 від 17.12.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 від 18.12.2015, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1703 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду гарантування, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами ОСОБА_5 з 05.09.2016.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.07.2016 позивачем отримано у спадок 1/3 частину вкладу з відповідними відсотками, що знаходяться в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та становить 284 895 грн.

Спадкові права на банківський вклад позивачем оформлено у липні 2016 року, після сплину шести місячного строку на прийняття спадщини, враховуючи викладене позивач зазначив, що не мала можливості звернутись з заявою про вимоги до банку у 30-ти денний термін.

За твердженнями сторін, ОСОБА_1 здійснено виплату через банк-агент гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 66 666,66грн. Залишок невиплаченої суми склав 218 318,34 грн.

ОСОБА_1 22.09.2016 звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_5 з заявою про включення до реєстру кредиторів з обґрунтуванням підстав пропущення строку.

Директор департаменту завершення операцій «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_6 листом №3-037610/10976 від 06.10.2016 повідомив позивача про те, що останнім пропущено строк заявлення кредиторських вимог.

Вважаючи на підставі викладеного свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, ним врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно з частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

У силу частини 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду, що визначено в частині другій статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно частини 3 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

У відповідності до матеріалів справи, інформація про ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» опубліковано 23.12.2015 у газеті «Голос України» №242 (60246) та зазначено, що вимоги кредиторів прийматимуть протягом 30 днів з дня опублікування даного оголошення.

Тобто, починаючи з 23.12.2015 та протягом наступних 30 днів (до 23.01.2016 включно) кредитори вказаного банку були наділені можливістю заявити Уповноваженій особі свої вимоги.

Проте, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач, як спадкоємець вкладника АТ Банк «Фінанси та кредит» - ОСОБА_1 - не мала можливості заявити Уповноваженій особі свої вимоги до банку у вказаний період, оскільки набула спадщину після смерті владника (липень 2016) та вже після завершення 30-денного терміну, встановленого частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відтак, суд вказує, що строк для пред'явлення вимог кредитора пропущено позивачем незалежно від його волі та з об'єктивних причин.

Таким чином, суд дійшов до висновку про протиправність відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до реєстру акцептованих вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Проте, щодо обраного позивачем способу захисту власних прав та охоронюваних законом інтересів в частині зобов'язального характеру позовних вимог суд зазначає наступне.

Так, приписами пункту 4.30 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012, передбачено, що у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про виправлення помилки, допущеної Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про збільшення/зменшення вимог кредитора, що виникли під час проведення ліквідації, які отримані від Фонду та інших державних органів на підставі заяви про задоволення додаткових вимог; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про зменшення вимог кредитора(ів) в результаті зарахування зустрічних однорідних вимог, передбачених статтею 46 Закону; договору уступки права вимоги боргу, засвідченого нотаріально. Такі зміни вносяться до реєстру акцептованих вимог кредиторів виключно в межах черги, до якої було включено вимогу, яку уступлено, та у сумі, що не перевищує суму (залишок суми) вимог, яку акцептовано за таким кредитором; зняття накладеного за рішенням суду арешту з рахунку; виконання зобов'язання перед цим банком, щодо якого вклад, розміщений у такому банку, використовувався як засіб забезпечення його виконання.

З урахуванням викладеного, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача у межах спірних правовідносин є необхідність зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит». внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на суму 218 318,34грн. та подати ці зміни виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду по справі №826/7104/16 від 12.12.2017.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги задоволення позовних вимог, суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 552,00грн. з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до реєстру акцептованих вимог Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на суму 218 318,34грн. та подати ці зміни виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження.

Судові витрати в сумі 552,00грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук