Справа № 804/1488/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року Справа № 804/1488/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.09.2017 року № НОМЕР_1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржене рішення прийнято протиправно, оскільки перевірка, яка стала підставою для його винесення проводилася у період, коли банк перебував у стані ліквідації. Штрафні санкції, зазначені у вищевказаному податковому повідомленні-рішенні, за своєю правовою суттю є нарахуванням неустойки (штрафів, пені) за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків у період запровадження тимчасової адміністрації Фондом у АКБ «Новий», що є прямим порушенням норм ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Правова колізія, що виникла через неврахування ГУ ДФС у Дніпропетровській області юридичного статусу АКБ «Новий» у періоді перевірки, є формальною підставою для накладення на банк неправомірних штрафних санкцій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазачено, що у звязку з порушенням граничних строків сплати узгоджених грошових зобовязань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки здійснено нарахування штрафних санкцій за таким зобовязанням, відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.
Позивачем 10.04.2018 року подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що з 13.07.2017 року, відповідно до рішень Фонду, на АКБ «Новий» поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з АКБ «Новий», відповідно до приписів п.1.3. ст.1 Податкового кодексу України. Неправомірне неврахування ГУ ДФС у Дніпропетровській області юридичного статусу АКБ «Новий» у періоді перевірки, є формальною підставою для накладення на банк неправомірних штрафних санкцій та перешкоджає законній діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення АКБ «Новий» з фінансового ринку, оскільки оскаржене рішення прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства та без урахування юридичного статусу банку на час проведення камеральної перевірки. Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 підтримала вищевказані доводи та просила задовольнити позов.
У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 заперечив проти доводів позовної заяви та просив у її задоволенні відмовити повністю.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 15.09.2017 року на підставі п.п.19.1.1., п.п.19.1.2. п.19.1. ст.19, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 розділу І Податкового кодексу України, у порядку визначеному п.57.1. ст.57, п.п.75.1.1. п.75.1. ст.75 та ст.76 розділу II Податкового кодексу України посадовою особою Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Дніпра управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку з питання порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості за ІІ квартал 2017 року.
Перевіркою термінів сплати узгодженого грошового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості, встановлено порушення вимог, визначених абз. б п.п.266.10.1. п.266.10. ст.266 ПК України, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості, а саме:
- за податковою декларацією № НОМЕР_2 від 10.04.2017 р. з податкового зобов'язання 40 920,40 грн. з граничним терміном сплати 29.07.2017 р. фактично сплачено 31.07.2017 р.;
За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.09.2017 року № НОМЕР_1 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань з податку на нерухоме майно (нежитлове), відмінне від земельної ділянки, у сумі 4 092,04 грн. (10%).
Не погодившись з таким рішенням позивач спочатку оскаржив його в адміністративному порядку (рішеннями ГУ ДФС у Дніпропетровській області і ДФС України від 26.10.2017 року і 10.01.2018 року скарги залишено без розгляду), а в подальшому до суду.
При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно з п.п.75.1.1. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до п.86.2. ст.86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
В силу пп.14.1.39. п.14.1. ст.14 ПК України грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.58.3. ст.58 цього Кодексу податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Пунктом 57.3. ст.57 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1., 54.3.2., 54.3.4., 54.3.6., п.54.3. ст.54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, що настають за днем такого узгодження.
Пунктом 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - ОСОБА_3 № 4452).
ОСОБА_3 не звільняє платників податків, щодо яких запроваджено процедуру тимчасової адміністрації та ліквідації від сплати податків (обовязкових платежів), а лише визначає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) (п.3 частини пятої ст.36 Закону № 4452).
Відповідно до п.3 ч.2 ст.46 цього Закону, з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобовязань банку та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав.
Крім того, згідно з частиною третьою цієї статті під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01.09.2017 року, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий»» перебуває в стані припинення (ліквідації), відповідно до рішення Правління Національного банку України від 31.08.2017 року за №562-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий»» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2017 року № 3907 «Про початок процедури ліквідації АКБ «Новий» та делегування повноважень ліквідатора банку» (із змінами згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2017 року № 4568 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 вересня 2017 року № 3907»), згідно з яким запроваджено процедуру ліквідації АКБ «Новий» та делеговані повноваження ліквідатора уповноваженій особі Фонду на ліквідацію АКБ «Новий» Ґулею ОСОБА_4 строком на два роки з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року включно.
Листом від 03.08.2017 року за вих. № 2/10-955 АКБ «Новий» повідомив податковий орган, у тому числі про початок процедури виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а листом від 11.09.2017 року за вих. № 2/10-1137 про початок процедури ліквідації банку з 01.09. 2017 року.
Більш того, вказана інформація була опублікована в печатному виданні «Голос України» від 06.09.2017 року № 163 (6668), зокрема: на 11 сторінці, яка містить в правому нижньому кутку оголошення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження рішенням № 3907 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2017 року процедури ліквідації у АКБ «Новий» з 01.09.2017 року.
Разом з цим, при прийнятті оскарженого рішення відповідачем не враховано вимоги Закону № 4452, а саме: під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
Штрафні санкції, зазначені у оскарженому рішенні, за своєю правовою суттю є нарахуванням неустойки (штрафів, пені) за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків у період запровадження тимчасової адміністрації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у АКБ «Новий», що є порушенням норм ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Нарахування таких штрафних санкцій відповідачем є протиправним і у період запровадження процедури ліквідації у банку, оскільки під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків), а усі вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу кредиторських вимог.
Відповідач не навів жодних доводів з приводу вищевикладених обставин справи та проігнорував факт запровадження процедури виведення АКБ «Новий» з фінансового ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, у звязку з чим суд дійшов висновку про задоволення позову.
За таких обставин, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_5