Справа № П/811/1761/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року справа № П/811/1761/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в загальному позовному провадженні (в порядку письмового провадження) в м.Кропивницький адміністративний позов приватного малого підприємства науково-виробничої фірми "КІТ" (далі Підприємство) до Кропивницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 жовтня 2016 року, яким:

- збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 469692 грн. та накладено штрафну санкцію 234846 грн.

Представник позивача підтримав вимоги заяви.

Товариство зазначило, що договори поставки, які укладені з ТОВ "Алекс Групп" (далі Товариство) та ТОВ "Альмеріс" (далі Товариство 2), носили реальний характер та настали правові наслідки, котрі обумовлювались ними.

На думку платника податків, правомірно сформував в декларації з податку на додану вартість суму податкового кредиту за згаданими правочинами.

Відповідач заперечив стосовно задоволення позову.

Зазначив, що згадані договори не спрямовувались на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Доказом того, як вважає, є податкова інформація щодо Товариства та Товариства 2.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 4 а.с.194).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, місцем знаходження Підприємства вул.Генерала Родимцева, 87 "Г", м.Кропивницький (Том 2 а.с.21-22).

Юридична особа займається господарською діяльністю, що пов'язана з виробництвом меблів для офісів і підприємств торгівлі, оброблення металів та нанесення покриття на метали, виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин, оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього, консультуванням з питань комерційної діяльності й керуванням.

Підприємство для здійснення господарської діяльності придбало в ОСОБА_1 нежитлову будівлю загальною площею 921,6 кв.м (Том 2 а.с.84-89).

12 січня 2015 року Підприємство та Товариство уклали договір поставки товару (Том 1 а.с.106-107).

У лютні-березні 2015 року Товариство виписало податкові накладі на загальну суму 2660347,80 грн. (з урахуванням ПДВ 443391,30 грн.) (Том 1 а.с.109, 114, 130).

У той же період складені видаткові накладні, згідно яких Підприємство придбало наліпки виробника, кабєль-біндер, защиту на корзини (різні), гаманець А-5 та меблеве обладнання (Том 1 а.с.108, 113, 129).

Відповідно до приписів пункту 1.1 правочину доставка товару здійснювалась ФОП ОСОБА_2, що підтверджується товарно-транспортними накладними (Том 1 а.с.114, 117, 135, 150-162).

Підприємство розрахувалась з Товариством у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (Том 1 а.с.145-149).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за лютий-березень 2015 року (Том 1 а.с.208-247).

25 листопада 2015 року Підприємство та Товариство 2 уклали договір поставки товару (Том 1 а.с.166-167).

У грудні 2015 року Товариство 2 виписало податкову накладу на загальну суму 1350313,50 грн. (з урахуванням ПДВ 225052,25 грн.) (Том 1 а.с.169).

У той же період складено видаткову накладну, згідно яких Підприємство придбало гаманець А-5, захист на корзини (різні), захист акриловий фігурний, кабєль-біндер, меблеве обладнання, тримач з навісним кріпленням (Том 1 а.с.168).

Відповідно до приписів пункту 1.1 правочину доставка товару здійснювалась ФОП ОСОБА_3, що підтверджується товарно-транспортними накладними (Том 1 а.с.172, 201-207).

Підприємство розрахувалась з Товариством 2 у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (Том 1 а.с.194-200).

Суму податку на додану вартість Підприємство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за лютий-березень 2015 року (Том 1 а.с.208-247).

З 02 вересня по 15 вересня 2016 року податковий орган провів позапланову невиїзну перевірку діяльності Підприємства з питання правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з Товариством за березень 2015 року та Товариством 2 за грудень 2015 року (Том 1 а.с.23-59).

За наслідками перевірки ревізори склали акт від 15 вересня того ж року, в якому описали виявлене порушення.

Так, ревізори зробили висновок, що не встановлено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.

На їх думку, товар придбано не відомо у кого.

Сплачені кошти Товариству та Товариству 2 вважають такими, що перераховані безпідставно.

Ревізори стверджують, що подані документи бухгалтерського і податкового обліку не доводять реальність господарської операції, оскільки товарно-транспортні накладні містять недоліки складання.

09 квітня 2015 року ДПІ у Заводському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області склала акт про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами за період грудень 2014 року по березень 2015 року (Том 3 а.с.160-171).

Перевірку не змогли провести у зв'язку з відсутністю юридичної особи за місцем знаходження.

У акті зазначено, що Товариство подає податкову звітність та працевлаштувало 8 осіб.

07 липня 2016 року ДПІ у Хортицькому районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області склала довідку про результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо Товариства 2 з питань документального підтвердження господарських відносин із постачальниками та покупцями товарів (робіт, послуг) за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року (Том 3 а.с.148-159).

У довідці зазначено, що Товариство надало письмову відповідь та документальне підтвердження на запит податкового органу.

Товариство 2 подає податкову звітність та працевлаштувало 10 осіб.

Керівник відповідача погодився з висновками ревізорів та прийняв податкове повідомлення-рішення від 03 жовтня 2016 року, яким Підприємству:

- збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 469692 грн. та накладено штрафну санкцію 234846 грн. (Том 1 а.с.61).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, податковий орган стверджує, що товар Підприємство придбало у невідомих осіб безкоштовно, а кошти безпідставно сплатило Товариству та Товариству 2.

Водночас, податковий орган зазначає про недоліки документів бухгалтерського обліку, які складені Товариством та Товариством 2.

Виникає питання: навіщо зазначати про згадані недоліки, якщо відповідач встановив, що товар поставлявся іншою особою?

Податкова інформація це документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі таку інформацію вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з її висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобовязана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції субєкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 56.1-56.4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання зібраної податкової інформації щодо діяльності Товариства та Товариства 2 податкові інспекції не прийняли жодних рішення та не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклав платник податків, в тому числі і з Товариством та Товариством 2, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

Отже, податковим органом враховані податкові зобовязання Товариства та Товариства 2 з податку на додану вартість за договорами, котрі укладені з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності Підприємства, податкові ревізори посилались на податкову інформацію щодо діяльності контрагентів, як незаперечний доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили помилку, оскільки податкова інформація щодо контрагентів є підставою для висновків відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, які робляться за наслідками аналізу усієї сукупності матеріалів перевірки платника податків.

Під час перевірки Підприємство надало усі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання товару, його оприбуткування, сплату коштів та використання у господарській діяльності.

Зокрема, таким документами є: видаткові, податкові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що під час перевірки Підприємство надало належним чином оформленні первинні документи, які відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Недоліки в оформлені товарно-транспортних накладних не є доказами відсутності перевезення.

Щодо аналізу інформації перевірки стосовно контрагентів позивача, то суд зазначає наступне.

Так, інформація складена у зв'язку з відсутністю Товариства за місцем реєстрації.

Таким чином, тоді не досліджувалися первинні документи бухгалтерського обліку стосовно взаємовідносин з Підприємством, що стало підставою формування негативних висновків.

Товар, який придбало Підприємство, міг доставлятися не з місця зберігання Товариства, а з місця, з якого вони його придбали (транзит).

Це виключає необхідність оренди будь-яких приміщень і наймання значної робочої сили.

Водночас, Товариство працевлаштувало 8 осіб, що давало можливість здійснювати господарську діяльність.

Товариство 2 також працевлаштувало 11 осіб.

Товариство 2 під час перевірки надало іншому податковому органу повний перелік документів який запитувався.

Доказами ж стосовно недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок суду, показання свідків, тощо.

Отже, суд зробив висновок, що відповідач не надав належних доказів стосовно недійсності правочинів, які уклало Підприємство з Товариством та Товариством 2.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Таким чином, Підприємство включило до податкового кредиту з податку на додану вартість суму коштів за договорами, укладеними з Товариством та Товариством 2, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення відповідача є необґрунтованим, а тому його належить визнати протиправним і скасувати відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про задоволення позову.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03 жовтня 2016 року, яким приватному малому підприємству науково-виробничої фірми "КІТ" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 469692 грн. та накладено штрафну санкцію 234846 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на користь приватного малого підприємства науково-виробничої фірми "КІТ" судові витрати в сумі 10568,07 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4