Справа № 804/6657/17
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Справа № 804/6657/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління МВС України в Дніпропетровській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання нечинною та скасування постанови, -
18.10.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовною заявою Головного управління МВС України в Дніпропетровській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з наступною вимогою:
постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28.0.2017 року у справі за виконавчим провадженням ВП № 53872200 про накладення на ГУМВС штрафу в розмірі 10 200 грн. визнати не чинною та скасувати.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, про що суду надані заперечення від 23.10.2017 року. В обґрунтування заперечень зазначено, що 16.05.2017 року боржник надав державному виконавцю повідомлення, що рішення виконано шляхом скасування наказу про звільнення ОСОБА_5 через скорочення штатів та внесення зміни в наказ, відповідно до яких ОСОБА_5 вважається звільненим у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації). Так як ОСОБА_5 під час розгляду його рапорту не було запропоновано жодної посади в Національній поліції, то відповідно рішення суду не виконано в повному обсязі, а отже штраф державного виконавця є обґрунтованим і правомірним.
24.10.2017 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі № 804/6186/17.
10.04.2018 року провадження у справі поновлено.
19.04.2018 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, суд задовольнив клопотання представника позивача та допустив заміну первинного відповідача Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення відповідно до уточненої позовної заяви від 16.03.2018 року. Представник відповідача проти позову заперечував та навів обґрунтування відповідно до наданих суду заперечень.
Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, що містяться у справі, оцінивши їх в сукупності, зазначає наступне.
- визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області №46 о/с від 06.11.2015 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил з 06.11.2015 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 (М-209370), оперуповноваженого відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області, згідно з п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно де п. 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію»;
- зобов'язано ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт від 05.11.2015 року, поданий старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 (М-209370) у порядку, встановленому п. 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію»;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що документ вступив у законну силу 18.10.2016 року та вказано, що позивачу необхідно виконати рішення протягом 10 робочих днів.
- 12.01.2017 року ОСОБА_5 надано пояснення щодо написання ним рапорту від 05.11.2015 року на імя керівника ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якому останній вказував: «ОСОБА_7 звільнити мене з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на службу до ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року»;
Згідно акту державного виконавця від 02.06.2017 року, складеного під час проведення виконавчих дій з метою встановлення обставин належного виконання ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області виконавчого документа щодо зобов'язання ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт від 05.11.2015 року, поданий старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 у порядку, встановленому п.9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_5 надано пояснення, що ГУ МВС не було запропоновано йому рівнозначних, вищих або нижчих посад в ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області, відносно посади яку він займав під час проходження служби в міліції.
За невиконання рішення суду 11.09.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4, винесено постанову ВП № 53872200 про накладення штрафу, якою на ГУ МВС в Дніпропетровській області було накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. та встановлено строк виконання рішення протягом десяти робочих днів.
28.09.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесено постанову ВП № 53872200 про накладення штрафу, якою на ГУ МВС в Дніпропетровській області було накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. та встановлено строк виконання рішення протягом десяти робочих днів.
Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, яким державний виконавець керується при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
- 08.10.2015 до структурного підрозділу, в якому позивач проходив службу, надійшла службова телеграма за підписом начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 відповідно до якої необхідно ознайомити всіх працівників про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, у зв'язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію, а також з'ясувати питання про бажання чи не бажання продовження служби у поліції;
- 05.11.2015 року керівництвом підрозділу всім працівникам, які виявили бажання продовжити службу в поліції, було доведено про необхідність написання рапорту на ім'я начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про звільнення з органів внутрішніх справ України, у зв'язку з переходом, у встановленому порядку, на службу до ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області з 06.11.2015, який , як зазначив позивач у судовому засіданні, було написано та подано, оскільки він бажав проходити подальшу службу у поліції;
- оскільки звільнення позивача фактично відбулось внаслідок безпідставної бездіяльності ГУ МВС України в Дніпропетровській області, що полягала у незабезпеченні належного розгляду рапорту ОСОБА_5 від 05.11.2015 року про звільнення у зв'язку з переведенням, суд, вважає за необхідне зобов'язати ГУ МВС України в Дніпропетровській області розглянути рапорт від 05.11.2015 року, поданий старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 (М-209370) у порядку встановленому п. 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».
Судом встановлено, що 18.01.2017 року позивачем з урахуванням пояснень ОСОБА_5, в яких останній просив звільнити його з органів внутрішніх справ України у звязку з переходом у встановленому порядку на службу до ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року, ГУ МВС в Дніпропетровській області винесено наказ №2о/с дск «по особовому складу», в якому викладено звільнення ОСОБА_5 з наступним формулюванням: звільнити у Запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 «з» (у звязку з переходом у встановлену порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації).
З аналізу постанови суду, постанови державного виконавця про відкриття провадження, пояснень ОСОБА_5 та наказу позивача від 18.01.2017 року №2о/с дск «по особовому складу», судом встановлено, що позивачем належним чином в добровільному порядку виконано вимоги постанови про відкриття провадження від 05.05.2017 року ВП №53872200, оскільки рапорт ОСОБА_5 розглянуто та змінено формулювання звільнення з урахуванням рапорту від 05.11.2015 року та пояснень ОСОБА_5 від 12.01.2017 року.
Щодо тверджень відповідача, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, про неналежність виконання постанови про відкриття провадження від 05.05.2017 року ВП №53872200 та постанови від 11.09.2017 року, оскільки ОСОБА_5 позивачем не було запропоновано рівнозначних, вищих або нижчих посад в ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області, то суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту п. 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ.
Пунктом 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Закон було опубліковано 6 серпня 2015 року в газеті «Голос України» у №141-142.
Пунктом 5 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено втрату чинності Закону України «Про міліцію», таким чином з 07.11.2015 міліція в Україні, як державний орган виконавчої влади припинила своє існування.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів ОСОБА_6 внутрішніх справ» від 16.09.2015 року № 730 ліквідовано як юридичні особи територіальні органи ОСОБА_6 внутрішніх справ, в тому числі ГУ МВС України в Дніпропетровській області та одночасно утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом ОСОБА_6 Внутрішніх Справ України від 30.10.2015 року №1324 «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Дніпропетровській області» (зі змінами внесеними наказами МВС України від 24.11.2015 року №1494 від 28.09.2016 № 987) затверджено Голову ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.10.2016 року №29 «Про затвердження персонального складу ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області» затверджено членів ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції.
З урахуванням викладених норм законодавства, ГУ МВС в Дніпропетровській області не має повноважень щодо призначення або пропонування колишнім працівникам міліції посад в ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області, оскільки відповідні повноваження покладені законодавцем на посадових осіб ГУ Нацполіції в Дніпропетровській області.
У випадку виконання постанови державного виконавця про відкриття провадження від 05.05.2017 року ВП №53872200 та постанови від 11.09.2017 року шляхом, визначеним державним виконавцем, з боку позивача відбулось би перевищення повноважень, та виконання рішення суду поза межами наданих позивачу повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень.
Отже, підстави для винесення оскаржуваної постанови від 28.09.2017 року у ВП №53872200 про накладення штрафу за невиконання судового рішення, у державного виконавця відсутні, а тому оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню в порядку п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, позовна заява Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1600,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 38 від 10.10.2017 року.
Враховуючи вищевикладене, у звязку з задоволенням позовних вимог, документально підтверджені позивачем судові витрати підлягають присудженню на користь позивача у розмірі 1600,00 грн.
Керуючись ст. ст. 71, 162, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби від 28.09.2017 року, винесеної у виконавчому провадженні ВП № 53872200.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя ОСОБА_1