Справа № 335/15657/17
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» з листопада 2014 року.

09.11.2017 року позивачка звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії державного службовця на підставі Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу". На час звернення до Відповідача позивачці виповнилося 58 років, має загальний стаж роботи більше 30 років та стаж державної служби - більше 20 років. Тобто, у відповідності до діючих норм законодавства, вона на час звернення до відповідача має право на призначення їй пенсії державного службовця.

Однак, Відповідач повідомив її, що рішенням №56а/3947/05 від 19 листопада 2017 року Центрального ОУПФУ м. Запоріжжя було вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-УІІІ "Про державну службу".

Вважає дії відповідача щодо відмови їй в призначенні пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VІІІ "Про державну службу" неправомірними, та такими, що порушують її права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 20.03.2018 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.04.2018 року відкладено розгляд справи для надання відзиву на позов відповідачем.

08.05.2018 року відповідач надав суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що ЦО ПФУ України в Запорізькій області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивачем були надані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.11.2017р. №№ 121, 122 та довідка про стаж державної служби, видана Головним управлінням ДФС у Запорізькій області № 66 від 03.10.2017р. Статтею 90 Закон № 889 визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вказаним Законом визначено, що право на призначення пенсії за цим Законом мають державні службовці, які мають не менш 20 років стажу роботи на цих посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України „Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України. При розгляду документів позивача було встановлено, що загальний стаж позивача складає 33 роки 4 місяці 4 дні, в тому числі на посадах державної служби станом на 02.11.2014р. - 15 рік 5 місяців 27 днів. В стаж державної служби відповідач включив період роботи позивача в Державній податковій інспекції, а саме: з 07.06.1993р.по 10.11.1997р., з 09.10.2003р. по 31.10.2014р. Слід зауважити, що посади, які займав позивач протягом майже всього часу здійснення своєї трудової діяльності, в силу п. 343.1 ст. 343 Податкового кодексу України, не належать до визначених ст.25 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу» категорій посад державних службовців, робота на яких зараховується до стажу державної служби та відповідно надає право, за певних умов, на призначення пенсії на підставі п.12 розділу XI Закону України №889-VIII від 10.12.2015. Як наслідок, наявний у позивача стаж державної служби, який за підрахунками відповідача складає 15 років 5 місяців 27 днів є недостатнім для призначення пенсії державного службовця згідно вимог Закону № 889, тому він не має права на призначення вказаного виду пенсії.

Разом з цим, відповідачем подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки не містить обґрунтованих посилань для розгляду з викликом сторін, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справах незначної складності, не вимагають проводити судове засідання з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування» з листопада 2014 року.

09.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії державного службовця на підставі Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу". На час звернення до Відповідача ОСОБА_1 виповнилося 58 років, має загальний стаж роботи більше 30 років та стаж державної служби - більше 20 років. На час звернення до ЦО УПФУ має право на призначення їй пенсії державного службовця.

Встановлено, що Відповідач повідомив ОСОБА_1, що рішенням №56а/3947/05 від 19 листопада 2017 року Центрального ОУПФУ м. Запоріжжя було вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу".

Згідно рішення №56а/3947/05 від 19.11.2017 року про відмову в призначенні пенсії державного службовця, стаж ОСОБА_1 па посадах державної служби складає 15 років 05 місяців 27 днів.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Запорізькій області №121 від 08.11.2017 року зазначено, що на момент звільнення з державної служби ОСОБА_1 працювала в Головному управлінні ДФС у Запорізькій області на посаді Головного державного інспектора, мала II ранг радника податкової та митної справи та надбавку за вислугу років - 50% (за стаж державної служби 21 рік 04 місяця 22 дні).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 більше 20 років працювала на посадах керівних працівників і спеціалістів в Державних податкових службах м. Запоріжжя та Запорізької області. 08.06.1994 року, за результатами атестації ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби III рангу», 29.04.1994р. прийняла присягу державного службовця, 11.11.1997 року позивачці присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби III рангу», 01.10.2002 року їй присвоєно чергове спеціальне звання «Радник податкової служби 11 рангу».

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу"(в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України 07.07.2014 р. за № 895/25672, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Пунктом 1.5 Порядку подання документів встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначив пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до п 4.1 Порядку подання документів , орган, що призначає пенсію розглядає питання про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

З метою реалізації даної норми Закону Урядом 14.09.2016 року прийнято постанову № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб - державним службовцям, що мають відповідний стаж державної служби і яка набрала чинності 23.09.2016 року - з дня її опублікування. Зазначений порядок застосовується з 1 травня 2016 року слідуючим чином.

Відповідно даної Постанови пенсії призначаються державним службовцям, які, зокрема, на день набрання чинності Законом № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723- XII та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року.

На виконання постанови Верховної Ради України від 16 грудня 1993 р. "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" був затверджений Порядок обчислення стажу державної служби. Цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

У відповідності до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994р. № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 більше 20 років працювала на посадах керівних працівників і спеціалістів в Державних податкових службах м. Запоріжжя та Запорізької області.

Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, тобто відповідно до зазначеного Порядку № 283.

До 19.11.2012 року діяв Закон України «Про державну податкову службу України», який саме і визначав правовий статус і соціальний захист посадових осіб органів Державної податкової служби.

З 12.08.2012 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 року № 508, яким Податковий кодекс України доповнено розділом XVIII «Посадові особи органів державної податкової служби та їх правовий та соціальний захист».

Відповідно до ч.15 ст.37 Закону №3723-ХІІ період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст. 342.4. Податкового кодексу України посадові особи органів державної податкової служби є державними службовцями.

Відповідно до ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби України здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України "Про державну службу".

Відповідно до положень додатку 6 до постанови КМУ від 25 липня 2012 року №680 «Питання присвоєння рангів державним службовцям та визначення співвідношень між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (в редакції постанови КМУ від 02 жовтня 2013 року №721), яка була чинною на момент звільнення позивача з податкової інспекції, спеціальне звання «радника податкової та митної служби ІІІ рангу» відповідає 6 рангу державного службовця.

Вищенаведені норми права підтверджують, що законом посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Тобто пенсійне забезпечення позивача повинно здійснюватися відповідно до Закону України «Про державну службу».

Правильність застосування вищевказаних норм права підтверджується і правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13 у якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями. Крім того зроблено висновок, що таким особам період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 08 жовтня 2013 року №21-275а13, постанові від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13 та ін.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт що містить відповідну норму права.

З викладеного вбачається, що відповідач був зобов'язаний застосувати ст.37 Закону №3723-ХІІ саме так, як це застосовує Верховний Суд України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідач відповідно до письмових пояснень не довів правомірність свого рішення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

А тому на користь позивача слід стягнути з державного бюджету України 640 грн. витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.9,19,77, 139, 241-246,255,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не призначення ОСОБА_1 пенсію за віком, як державному службовцю відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 09 листопада 2017 року та проводити виплати з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Повне судове рішення складено 14.05.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А.Крамаренко