Справа № 2-а-620/2010
Суддя: Кузевич Й. Я.
Дата ухвалення: 2010-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бучацький районний суд Тернопільської області
Справа № 2а - 620 (2010 р.)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Кузевича Й.Я.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бучацькому районі про визнання дій неправомірними та зобовязання провести нарахування та виплату підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006-2010 роки в сумі 4596,50 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Бучацькому районі про стягнення підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006-2010 роки в сумі 4596,50 грн. за період з 2006 року по час ухвалення судового рішення , як особі, що у встановленому порядку набула статус дитини війни.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни він відноситься до категорії діти війни і ст.6 зазначеного Закону передбачена виплата підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, оскільки у 2006 році ці кошти йому не нараховувалися та не виплачувалися, однак у 2007-2010 роках ці кошти йому нараховувались та виплачувались не в повному обсязі, оскільки право на отримання підвищення було обмежено п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яка згідно рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 визнана такою, що не відповідає вимогам Конституції України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої, дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни- п. 41 розділу ІІ закону. Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) , положення п. 2 п 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України». Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції, є обовязковим до виконання на території України, остаточним та не може бути оскаржене, а тому просить зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Бучацькому районі нарахувати і виплатити недоплачене їй підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за вказаний період часу.

Згідно поданої заяви позивач позов підтримав і просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, згідно поданого відзиву позов заперечив, мотивуючи тим, що протягом 2007-2008 років надбавка по пенсії позивачу не виплачувалася, оскільки кошти на це не були передбачені в Державному бюджеті і відповідно не було фінансування, протягом 2008 року надбавка по пенсії позивачу виплачувалася протягом року в розмірі 10%, оскільки кошти на це були передбачені в Державному бюджеті саме в такому обсязі. Просить суд розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі обставини:

Позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у пенсійному посвідченні № 121662 від 14.11.1995 року.

У відповідності до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно ст.6 названого Закону дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання або

соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. (ст.7 Закону України Про соціальний захист дітей війни).

Відповідно до Конституції та законів України відокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод (ст.22 Конституції України).

Частиною 2 ст.3 Закону України Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 рік від 09.07.2007 року визнав такими, що не відповідають Конституції України окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині надання пільг, компенсацій і гарантій окремим категоріям громадян, зокрема положення п.12 ст.71 вказаного закону.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої, дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни- п. 41 розділу ІІ закону.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) від 22.05.2008року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) , положення п. 2 п 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, ч.2 ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України», якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», п.41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. втратили свою чинність з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року відповідно, тобто, з моменту прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення і нарахування та виплата підвищення до пенсії особам, що у встановленому порядку набули статусу дитини війни повинні були проводитись у відповідності до норм ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, які визнані неконституційними, є обовязковим до виконання на території України, остаточним та не може бути оскаржене.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У 2007 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність був визначений

ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»: з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. У 2008 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність згідно ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення деяких змін до законодавчих актів України» становив: з 1 січня 470 гривень, з 1 квітня

- 481 гривню, з 1 липня 482 гривні, з 1 жовтня 498 гривень. У 2009 році у відповідності до ст.54

Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність згідно встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року, тобто в розмірі 498 гривень, а з 1 листопада 2009 року встановлений у розмірі - 573 гривні. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність згідно встановлений в таких розмірах: з 1 січня 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня 709 гривень, з 1 жовтня 723 гривні, з 1 грудня-734 гривні.

Однак, у 2007 році виплата підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», позивачу не проводилась, у січні-березні 2008 року здійснювалась у розмірі 47 грн., квітні-червні 2008 року-48грн. 10 коп., липні-вересні 2008 року-48 грн. 20 коп., жовтні-грудні 2008 року-49 грн. 80 коп.

У 2009-2010 роках виплата підвищення до пенсії особам, що мають статус дитини війни здійснювалась органами Пенсійного фонду України у розмірі 49 грн. 80 коп., встановленому ст.7 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», тобто, на підставі підзаконного нормативно-правового акту, який суперечить вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що у відповідності до конституційних положень про пріоритетність законів має вищу юридичну силу, оскільки підзаконні нормативні акти повинні прийматися виключно на підставі закону, у відповідності до нього та для його виконання.

Відповідно до п.п. 7 п.2.2 «Положення про управління Пенсійного фонду в районах, містах і районах у містах», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року, управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто, посилання органів державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань не може бути прийняте судом до уваги.

Суд вважає, що відповідачем не порушено права позивачки стосовно виплати соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в 2006 році, так як її виплата в період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року здійснювалась у межах встановлених , діючими на той час , законодавчими актами, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим прохання позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Бучацькому районі доплати до пенсії у визначеній грошовій сумі не підлягає задоволенню, оскільки така виплата їй не була нарахована, а суд не може перебрати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Таким чином, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність позовних вимог позивача за період з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по час звернення до суду.

Посилання позивача на те, що він дізнався про порушення його прав щодо нарахування та виплату пенсії із засобів масової інформації лише у липні 2010 року суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач міг або повинен був дізнатись про порушення своїх прав щодо нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відразу ж після ухвалення Конституційним Судом рішень, які поновлюють її права, зокрема від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007р. та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які були офіційно оприлюднені як у засобах масової інформації так і у офіційному періодичному виданні «Вісник Конституційного суду України № 14 від 7 листопада 2007 року та № 4 від 2008 року, а також у інших офіційних виданнях, а тому причину пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом суд визнає неповажною та необґрунтованою.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для його поновлення.

За вказаних обставин та враховуючи те, що позивачем у поданій позовні заяві не наведено поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення до суду з порушенням строків такого звернення слід залишити без розгляду.

Разом з тим відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Бучацькому районі Тернопільської області провести їй перерахунок та виплату підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року №2195- IV , у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період 19 квітня по 19 жовтня 2010 року, час подання

позову до суду з врахуванням виплачених сум.

Одночасно суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок пенсії на майбутнє надалі , оскільки необхідною умовою для звернення особи до суду є обов'язкова наявність порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи, чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту порушеного права як зобовязання вчинити певні юридичні дії у майбутньому.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,

їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських

функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У відповідності до зазначеної норми Закону, забезпечуючи захист порушених прав позивача, враховуючи, що згідно вище вказаного законодавства, перерахунок пенсії належить до обовязків компетентних органів Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, про необхідність зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Бучацькому районі самостійно здійснити щомісячне нарахування підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за відповідний період.

Керуючись ст.ст.3,8,22,46,48,55,64,124,152 Конституції України, ст.ст. 2,18,70,71,79,86,100,102,158,160-163,167 КАСУ України, ст.1,6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-IV (із змінами та доповненнями), ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489-V, пп.2 п.41 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-VI, ст.54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 р.», ст.52 Закону України «Про державний бюджет на 2010 р.», рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково .

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Бучацькому районі неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Бучацькому районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з врахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 19 квітня по 19 жовтня 2010 року включно, з врахуванням виплачених сум.

Адміністративний позов в частині звернення позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Бучацькому районі про зобовязання відповідача проведення перерахунку пенсії та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що поданий з порушенням строку звернення до суду з адміністративним позовом, залишити без розгляду.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Й.Я.Кузевич