Справа № 810/3343/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м.Київ № 810/3343/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фастівської житлово-експлуатаційної контори до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Суть спору: Фастівська житлово-експлуатаційна контора звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2017 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з висновками акту камеральної перевірки від 27.07.2017 № 1851/10-36-12-20/05447958, на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення і вважає висновки зазначеного акта безпідставними та незаконними з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає, що відповідачем зроблено помилкові висновки щодо порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, оскільки господарська діяльність за період 2015-2016 роки була збиткова, а тому за період 2016 рік позивач не мав прибутку. Подання податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік № від 07.02.2017 з позитивним значенням рядку 04 податкової декларації з податку на прибуток підприємств у розмірі 2496178,00 грн. сталося у зв'язку зі збоями в роботі операційної системи персонального комп'ютера, де встановлена програма, розроблена Державною фіскальною службою України «Єдине вікно подання електронної звітності», за допомогою якої подається звітність до ОДПІ.

Крім того, у доповненнях до позовної заяви позивач посилається на порушення відповідачем строку проведення камеральної перевірки (а.с. 143-144).

Відповідач проти позову заперечує, надав суду заперечення проти позову (а.с. 121-124), в яких зазначає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного податкового законодавства. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на обставини, викладені в акті перевірки та на те, що позивачем у строк, встановлений п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України не було сплачено до державного бюджету України податок на прибуток за 2016 рік згідно поданої декларації з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 07.02.2017, граничний строк сплати якого відповідно становив 10.03.2017.

Відповідач зазначає, що подання позивачем 15.03.2017 уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств № НОМЕР_3, в якій було зменшено податкові зобовязання звітного періоду, шляхом виправлення помилок на суму 402790,00 грн. спричинило зменшення податкового зобовязання позивача, що потягнуло за собою зменшення боргу в картці платника та автоматичне нарахування штрафної санкції за несвоєчасну сплату раніше нарахованого податкового зобовязання платником.

Крім того відповідач посилається на те, що коригування картки обліку платника податків не є рішенням чи дією субєкта владних повноважень, а отже не спричиняє для платника податків будь-яких правових наслідків.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №810/3343/17, витребувано докази по справі від осіб, які беруть участь у справі, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.11.17 зупинено провадження у справі до 23.01.2018 за клопотанням представника позивача у зв'язку із необхідністю витребування доказів по справі.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 поновлено провадження у справі, постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

У судовому засіданні 23.01.2018 представником позивача до Київського окружного адміністративного суду подано клопотання від 23.01.2018 про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 185), проти якого представник відповідача не заперечував.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги подане представником позивача клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження та враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, у витребуванні додаткових доказів суд прийшов до висновку здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фастівська житлово-експлуатаційна контора зареєстрована як юридична особа 07.04.1992 (ідентифікаційний код 05447958, місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Нова, будинок 3), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А 00 № 099807 (а.с. 165).

Фастівська житлово-експлуатаційна контора діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням Фастівської міської ради Київської області від 30.08.2012 р. № 11-XXIX-VI (а.с. 150-160).

Згідно з п.1.1. Статуту, Житлово-експлуатаційна контора є комунальним підприємством Фастівської міської ради (далі - ОСОБА_1), заснованим на власності територіальної громади міста Фастова, здійснює правомочності з володіння, користування, розпорядження майном, переданим ОСОБА_1. ОСОБА_1 безпосередньо підпорядковується Фастівській міській раді Київської області і перебуває в управлінні її виконавчого комітету. ОСОБА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Фастова і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Судом встановлено, що 16.01.2017 між позивачем (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено договір № 001 на сервісне обслуговування комп'ютерної техніки (а.с. 166-167).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець зобовязується виконати наступні роботи, що відповідають нижче зазначеному переліку, у тому числі, обслуговування комп'ютерної техніки і периферії з підключенням, гарантійним та післягарантійним обслуговуванням, а також ремонтом; встановлення ліцензійного програмного забезпечення.

Згідно пункту 2.1. Договору термін виконання вказаних у пункті 1.1 цього Договору робіт з 16 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Також 20.05.2015 між позивачем (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір № 446/15 (а.с. 168).

Згідно з пунктом 1.1. даного Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання роботи: інформаційно-консультаційні послуги у сфері інформатизації, розроблення програмного забезпечення та консультування в цій сфері; надання інших комерційних послуг. Згідно з пунктом 4.1. Договору, Договір укладено на невизначений термін, набуває чинності з 20.05.2015 р.

Відповідно до Акту прийому-здачі робіт (надання послуг) № 446/15/05 від 30.11.2015 згідно договору № 446/15 від 20.05.2015, Сторони підтвердили, що Виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги) згідно договору № 446/15 від 20.05.2015: мінімальний пакет обслуговування системи «M.E.Doc», рік, мережева версія (а.с. 171).

Також 12.02.2016 між позивачем (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено угоду № 545/16 (а.с. 169).

Згідно з пунктом 1.1. Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання роботи: інформаційно-консультаційні послуги у сфері інформатизації, розроблення програмного забезпечення та консультування в цій сфері; надання інших комерційних послуг. Згідно з пунктом 4.1. Договору, Договір укладено на невизначений термін, набуває чинності з 12.02.2016 р.

Відповідно до Акту прийому-здачі робіт (надання послуг) № 545/16/03 від 02.11.2016 згідно договору № 545/16 від 12.02.2016, Сторони підтвердили, що Виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги) згідно договору № 545/16 від 12.02.2016: стандартний пакет обслуговування системи «M.E.DocIS Електронний документообіг» на рік (а.с. 170).

07.02.2017 позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік № НОМЕР_2 (а.с. 78-81).

Відповідно до рядка 03 РІ вказаної податкової декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» позивачем зазначено суму (плюс) 2496178 грн.; у рядку 02 декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» вказано суму (мінус) 258457 грн. Згідно рядка 04 декларації «Обєкт оподаткування (рядок 02 + рядок 03)» зазначено суму (плюс) 2237721 грн.

Згідно рядка 19 податкової декларації № НОМЕР_2 від 07.02.2017 за 2016 рік «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» позивачем визначено суму (плюс) 402790 грн.

Разом з податковою декларацією з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 07.02.2017 позивачем до контролюючого органу було подано Додаток РІ до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств «Різниці» (а.с. 82-89), Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 р. (а.с. 90-91), Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік (а.с. 92-93).

Згідно рядка 3.2.4. Додатку РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік «Різниці, на які зменшується фінансовий результат», сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України) становить (мінус) 2496178 грн.

Податкова декларація позивача з податку на прибуток підприємства за 2016 рік з додатками була прийнята Києво-Святошинською ОДПІ 07.02.2017 року, про що свідчить квитанція № 2 (а.с.94).

15.03.2017 на адресу позивача надійшов лист-повідомлення ФОП ОСОБА_5 від 15.03.2017 (а.с.111), в якому повідомлено, що внаслідок системного збою роботи операційної системи персонального компютера, де встановлена система ведення бухгалтерської звітності та програми по звітності «M.E.Doc» в період з 06.02.2017 по 10.02.2017 року є можливість наявності факту допущення технічних помилок. Наголошувалося про необхідності звернути увагу та провести перевірку всіх набраних, сформованих та переданих бухгалтерських довідок, звітів та інших виробничих документів.

У звязку з виявленням технічних помилок в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік позивачем 15.03.2017 було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік № НОМЕР_3 від 15.03.2017 (а.с. 95-98).

Показник рядка 03 РІ вказаної податкової декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» визначено (мінус) 2496178 грн.; у рядку 02 декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» визначено (мінус) 258457 грн. Згідно рядка 04 декларації «Обєкт оподаткування (рядок 02 + рядок 03)» вказано суму (мінус) 2754635 грн.

В рядку 19 уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік № НОМЕР_3 від 15.03.2017 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» проставлено прочерк.

Разом з уточнюючою податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2016 рік № НОМЕР_3 від 15.03.2017 позивачем до контролюючого органу було подано уточнюючий Додаток РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств «Різниці» (а.с. 99-105), Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 р. (а.с. 106-107), Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік (а.с. 108-109).

Згідно рядка 3.2.4. Додатку РІ до рядка 03 РІ уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств «Різниці, на які зменшується фінансовий результат», сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України) становить (плюс) 2496178 грн.

Уточнююча податкова декларація позивача з податку на прибуток підприємства за 2016 рік з додатками була прийнята Києво-Святошинською ОДПІ 15.03.2017 року, про що свідчить квитанція № 2 (а.с. 110).

Головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток території обслуговування Києво-Святошинської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_6 27.07.2017 на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 102 ПКУ проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на прибуток, назва звітності - Податкова декларація з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 07.02.2017 Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» ().

Результати перевірки оформлено актом від 27.07.2017 №1851/10-36-12-20/05447958 (далі - акт перевірки) (а.с. 10), у якому встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу, зокрема, у таблиці вказаного акту перевірки зазначено, що граничним терміном сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток на суму 400619,03 грн. є 11.03.2017, датою сплати є 15.03.2017, кількість днів затримки становить 4 дні.

Позивачем 04.08.2017 було подано до головного управління ДФС у Київській області заперечення вих. № 01-18/264 на акт перевірки від 27.07.2017 № 1851/10-36-12-20/05447958 (а.с.173-175).

Листом № 5434 від 21.08.2017 Головне управління ДФС у Київській області повідомило позивача про те, що заперечення від 04.08.2017 № 01-18/264 (вх. від 10.08.2017 № 6833/10) залишено без задоволення, висновки акта камеральної перевірки від 27.07.2017 № 1851/10-36-12-20/05447958 без змін (а.с. 176-177).

Головним управлінням ДФС у Київській області 22.08.2017 на підставі Акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким на підставі статей 126, п. 54.1 ст. 54, пп. 75.1 ст. 75, 76, 102 глави ІІ розділу ІІ Податкового кодексу України за затримку на 4 календарних дні оплати суми грошового зобовязання в розмірі 400 619,03 грн. нараховано штраф у розмірі 10% у сумі 40601,90 грн. (а.с. 7). Зазначене податкове повідомлення-рішення надійшло на адресу позивача 06.09.2017, про що свідчить копія поштового конверту (а.с. 8) та результат пошуку за штриховим ідентифікатором 421 (а.с. 9).

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до Головного управління ДФС у Київській області скарги № 01-18/319 від 13.09.2017 (а.с. 178-181).

Згідно рішення Головного управління ДФС у Київській області К 6717/10/10-36-10-01-04 від 29.09.2017 за результатами розгляду скарги № 01-18/319 від 13.09.2017 (вх. № 8821/10 від 18.09.2017 ГУ ДФС у Київській області) скаргу КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» залишено без розгляду у звязку з тим, що скарга надійшла до контролюючого органу, який не уповноважений її розглядати (а.с. 182-183).

Не погоджуючись із нарахуванням штрафних санкцій за результатами камеральної перевірки Головного управління ДФС у Київській області Фастівська житлово-експлуатаційна контора за захистом порушених прав та інтересів звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовом про скасування податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Перевіркою встановлено порушення граничних термінів сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з податку на прибуток, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу. А саме, самостійно визначене платником грошове зобовязання з податку на прибуток у розмірі 400619,03 грн., граничний термін сплати якого настав 11.03.2017, було сплачено 15.03.2017, тобто з затримкою на 4 дні.

При цьому під сплатою суми податку у розмірі 400619,03 грн. в акті камеральної перевірки розуміється виправлення позивачем помилок на суму 402790,00 грн. в податковій декларації з податку на прибуток підприємств на 2016 рік від 07.02.2017 шляхом подання уточнюючої податкової декларації від 15.03.2017, що призвело до зменшення податкового зобовязання на зазначену суму.

У запереченнях проти позову відповідач зазначає, що податкові зобовязання по декларації з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 07.02.2017 за звітний податковий період 2016 рік, граничний строк сплати яких настав 11.03.2017, не були сплачені вчасно (на 11.03.2017 року в ІКП платника рахувалася переплата у сумі 2170,97 грн., після нарахувань утворилася заборгованість у розмірі 400619,03 грн. сума, зазначена в акті камеральної перевірки), чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 12.12.2010 № 2755-VI з урахуванням змін та доповнень.

Як зазначає відповідач у запереченнях проти позову 15.03.2017 КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» подало уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток № НОМЕР_3, в якій зменшено податкові зобовязання звітного періоду, шляхом виправлення помилок на суму 402790,00 грн., що тягне за собою зменшення боргу в картці платника, тому автоматично нараховується штрафна санкція за несвоєчасну сплату раніше нарахованого платником зобовязання (а.с. 121-123).

Вирішуючи, чи було дотримано позивачем вимоги податкового законодавства при нарахуванні та сплаті податку на прибуток підприємств за 2016 рік, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України (далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов'язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України).

Приписами статті пункту 49.2 статті Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають обєкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Порядок сплати та нарахування податку на прибуток підприємств визначений Розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України платниками податку - резидентами є: суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім:1) бюджетних установ; 2) громадських об'єднань, політичних партій, релігійних, благодійних організацій, пенсійних фондів, метою яких не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов'язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій 3) суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування,обліку та звітності, визначені главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з пунктом 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу (п.136.1 ст. 137 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статі 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно з пунктом 54.1 пункту 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 110.1 статті 110 Податкового кодексу України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, підставою для притягнення платника податків до відповідальності, зокрема, у вигляді застосування штрафу, є вчинення відповідного податкового правопорушення.

Судом встановлено, що позивачем за допомогою компютерної програми «M.E.doс» було сформовано та направлено контролюючому органу податкові декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік:.

- № НОМЕР_2 від 07.02.2017 (звітна), згідно якої позивачем у рядку 04 визначено обєкт оподаткування податком на прибуток (рядок 02 + рядок 03 РІ) (+,-) у сумі 2237721 грн.; та у рядку 19 самостійно визначено суму податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18) за податковий (звітний) період 2016 рік (плюс) 402790,00 грн. (а.с.78-81);

- № НОМЕР_3 від 15.03.2017 (уточнююча), згідно якої позивачем у рядку 04 визначено обєкт оподаткування податком на прибуток (рядок 02 + рядок 03 РІ) (+,-) у сумі (мінус) 2754635 грн.; та у рядку 19 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18)» проставлено (прочерк) (а.с.95-98).

Відповідно до рядка 03 РІ звітної податкової декларації № НОМЕР_2 від 07.02.2017 «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» позивачем зазначено суму (плюс) 2496178 грн.; у рядку 02 декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» вказано суму (мінус) 258457 грн.

Разом з тим судом встановлено, що позивачем при заповненні позивачем податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № НОМЕР_2 від 07.02.2017 у звязку з технічним збоєм в програмному забезпеченні допущено технічну помилку, а саме позивачем в рядку 03 РІ вказаної декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» було зазначено суму (плюс) 2496178 грн. в той час як така сума повинна становити відємне значення, тобто повинно було бути зазначено «-2496178».

Як наслідок дане порушення призвело до технічної помилки при заповненні рядків 04, 06 та 19 податкової декларації з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 07.02.2017, внаслідок якої позивачем було помилково вказано значення показника обєкту оподаткування (р. 04) у сумі 2237721 грн. (2496178 + «-258457») замість правильного показника зі знаком мінус «-2754635» («-2496178» + «-258457»), також помилково вказано суму податку на прибуток ((позитивне значення) (рядок 04 - 05 ПЗ) х 18 / 100) у рядку 06 у розмірі 402790 грн., замість прочерку, а також у рядку 19 суму податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 17 - рядок 18) у розмірі 402790 грн., замість прочерку.

Судом встановлено, що внесення вказаної інформації до рядка 03 РІ вказаної декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» відбулось внаслідок технічного збою, що підтверджується листом-повідомленням ФОП ОСОБА_5 від 15.03.2017, який надійшов на адресу позивача 15.03.2017 (а.с. 111).

Згідно зазначеного листа-повідомлення ФОП ОСОБА_5 повідомляє КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», що внаслідок системного збою роботи операційної системи персонального компютера, де встановлена система ведення бухгалтерської звітності та програма по звітності «M.E.Doc» в період з 06.02.2017 по 10.02.2017 року є можливість наявності факту допущення технічних помилок.

З метою виправлення помилок у поданій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № НОМЕР_2 від 07.02.2017 позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № НОМЕР_3 від 15.03.2017.

Відповідно до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств № від 15.03.2017 «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України» позивачем було правильно вказано показник зі знаком мінус «-2496178»; значення рядка 04 декларації «Обєкт оподаткування (рядок 02+рядок 03)» змінено на показник з відємним значенням «-2754635», у рядку 06 «Податок на прибуток ((позитивне значення) (рядок 04 - 05 ПЗ) х 18 / 100)» проставлено прочерк, у рядку 19 податкової декларації «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду» проставлено прочерк.

При цьому суд зазначає, що неправильність, яка зумовлена технічним збоєм програмного забезпечення, а саме зазначення в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № НОМЕР_2 від 07.02.2017 в рядку 03 РІ «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» позитивного показника у сумі 2496178 грн., замість аналогічного показника з відємним значенням, тобто «- 2496178», спростовується іншими матеріалами справи, оскільки в рядок 03 РІ «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+,-)» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № НОМЕР_2 від 07.02.2017 переноситься значення рядка 04 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

Так, судом було досліджено податкову звітність Фастівської житлово-експлуатаційної контори за податковий період 2015 рік та встановлено, що 04.04.2016 позивачем подано звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік № НОМЕР_4 (а.с. 62-64).

Зазначена податкова декларація була прийнята Васильківською ОДПІ (Фастівське відділення), про що свідчить квитанція № 2 (а.с. 77).

Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік №, у рядку 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+,-)» було зазначено показник «-934582», у рядку 04 «Обєкт оподаткування (рядок 02+рядок 03) (+,-)» зазначено показник «-2496178».

Отже, фінансовий результат до оподаткування (збиток) позивача за 2015 рік становив 934582 грн. (р. 02 декларації), а показник обєкту оподаткування податком на прибуток підприємств за 2015 рік (р. 04 декларації) мав відємне значення «-2496178 грн.».

При цьому показник фінансовий результат до оподаткування (збиток) за 2015 рік позивача підтверджується фінансовою звітністю, а саме, згідно рядку 1420 Баланс (Звіт про фінансовий стан) позивача за 2015 рік, на кінець звітного періоду нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становив 4032 тис.грн., а на початок звітного періоду 3098 тис.грн. Різниця (4032 - 3098 = 934 тис.грн.) зазначених показників становить чистий фінансовий результат (збиток), що відображено позивачем у рядку 2355 Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2015 рік (форма № 2) (а.с. 75-76).

Отже, податковою та фінансовою звітністю позивача підтверджено, що за податковий звітний період 2015 рік позивач отримав збиток у розмірі 934582 грн., а обєкт оподаткування податком на прибуток підприємств за 2015 рік (р. 04 декларації) мав відємне значення «-2496178 грн.», а відтак значення рядка 04 податкової декларації за 2015 рік повинно бути перенесено до рядку 03 РІ податкової декларації за 2016 рік («-2496178 грн.»), проте через технічний збій у рядку 03 РІ податкової декларації за 2016 рік зник знак «мінус», що і потягло за собою подальші неправильні показники у податковій декларації за 2016 рік.

Згідно підпункту 140.4.2. пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Отже, відємне значення рядка 04 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік «-2496178» має бути відображене у р. 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік. Натомість, у податковій декларації з податку на прибуток за 2016 рік № НОМЕР_2 від 07.02.2017 р. рядок 04 має позитивне значення 2496178 без знака мінус.

Як вбачається з Додатку РІ до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період 2016 рік, сума відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України (р. 3.2.4) становила (мінус) 2496178 грн. (а.с. 82-89).

При цьому згідно фінансової звітності, поданої позивачем до податкової декларації з податку на прибуток № НОМЕР_2 від 07.02.2017, не підтверджується показник з позитивним значенням обєкту оподаткування, зазначений у податковій декларації за 2016 рік.

А саме, згідно рядку 2295 Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік (форма 2), позивачем визначено фінансовий результат до оподаткування за 2016 рік у вигляді збитку в сумі 259 тис.грн; за 2015 р. у вигляді збитку в розмірі 934 тис.грн. (а.с. 92-93).

Згідно рядку 1420 Балансу (Звіт про фінансовий стан) (форма № 1) позивача за 2016 рік, на кінець звітного періоду нерозподілений прибуток (непокритий збиток) становив 4291 тис.грн., а на початок звітного періоду 4032 тис.грн. (а.с. 90-91). Різниця (4291 4032 = 259) зазначених показників становить чистий фінансовий результат (збиток), що відображено позивачем у рядку 2355 Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 рік (форма № 2).

Отже, враховуючи вищевказані показники фінансової діяльності позивача за 2015-2016 рр., суд дійшов висновку про те, що господарська діяльність Фастівської житлово-експлуатаційної контори за податкові звітні періоди 2015, 2016 роки була збитковою, що не передбачає виникнення у позивача позитивного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, та, відповідно, податкового зобовязання з податку на прибуток за 2016 рік.

Судом встановлено, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став акт камеральної перевірки від 27.07.2017 №1851/10-36-12-20/05447958, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобовязання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Статтею 76 Податкового кодексу України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно пункту 76.2. статті 76 Податкового кодексу України встановлено, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснення Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності від 20.03.2001 № 06-10/167 під терміном «арифметична помилка» слід розуміти помилки або описки, допущені платником податку при заповненні декларацій (розрахунків) або додатків до них, зокрема, при виконанні арифметичних дій, передбачених при обчисленні об'єкта оподаткування з метою визначення податкових зобов'язань з податку, збору, обов'язкового платежу (додавання або вирахування відповідних рядків), а також описки, допущені при перенесенні даних із додатків, на підставі яких заповнюються відповідні рядки декларації (неправильно поставлено кому при застосуванні одиниці виміру, неправильно перенесено підсумок з додатка тощо).

Статтею 14 Податкового кодексу України передбачено визначення понять, які вживаються у Кодексі. У даній статті визначення поняття «арифметична помилка» відсутнє.

При цьому суд звертає увагу, що при прийнятті рішень за допущені арифметичні помилки, які призвели до нарахування штрафних санкцій, у кожному конкретному випадку слід об'єктивно враховувати причини та обставини, що призвели до виникнення таких помилок, і застосовувати штрафні санкції за наявності достатніх підстав щодо намірів навмисного ухилення від сплати податкових зобов'язань.

Судом встановлено, що позивачем при заповненні податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № від 07.02.2017допущено технічну помилку у рядку 03 РІ, що призвело до невірно зазначеної суми податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду.

Разом з тим, судом на підставі податкової та фінансової звітності позивача за 2015-2016 рр., було встановлено, що господарська діяльність Фастівська житлово-експлуатаційної контори за вказаний період була збитковою, що не передбачає виникнення у позивача обєкта оподаткування, та, відповідно, податкового зобовязання з податку на прибуток у розмірі, визначеному у рядку 19 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік.

Суд також зазначає, що окремого нормативно-правового акту, що визначає порядок оформлення результатів камеральних перевірок не існує, однак 21.06.2011 ДПА України виданий лист №17197/7/15-0617 «Щодо оформлення Акта про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) щодо окремих загальнодержавних та місцевих податків і зборів», згідно якого Державна податкова адміністрація України на виконання норм Податкового кодексу України в частині оформлення результатів камеральних перевірок податкової звітності щодо окремих загальнодержавних та місцевих податків і зборів надала примірну форму Акта камеральної перевірки.

У листі ДПА України №17197/7/15-0617 від 21.06.2011 зазначено, що у разі якщо за результатами перевірки встановлено порушення - робиться відповідний запис у відповідному розділі декларації (розрахунку) та складається Акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності щодо окремих загальнодержавних та місцевих податків і зборів.

Крім того, у листі ДПА України від 21.06.2011 №17197/7/15-0617 вказано, що акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності щодо окремих загальнодержавних та місцевих податків і зборів, складається у двох примірниках і підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, та після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 розділу II Кодексу.

Листом ДПА України від 21.06.2011 №17197/7/15-0617 передбачено випадки, коли акт про результати камеральної перевірки податкових декларацій (розрахунків) не складається, зокрема:

- за відсутності арифметичної або методологічної помилки в поданій платником податків податковій декларації (розрахунку);

- якщо до початку проведення камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) платником податку подано нову звітну або уточнюючу декларацію (розрахунок) з виправленими показниками.

Отже, з урахуванням уточнюючої декларації з податку на прибуток за 2016 рік з виправленими показниками, поданої та прийнятої податковим органом 15.03.2017, тобто до початку проведення камеральної перевірки податкової декларації, а також враховуючи збитковість господарської діяльності Фастівської житлово-експлуатаційної контори за 2015 та 2016 роки, що підтверджується фінансовою звітністю позивача за 2015-2016 роки, поданою разом з деклараціями з податку на прибуток підприємств за 2015 рік від 04.04.2016 та за 2016 рік від 07.02.2017, відповідач не мав правових підстав для складання акту камеральної перевірки від 27.07.2017 №1851/10-36-12-20/05447958.

При цьому суд не погоджується з доводами позивача на порушення відповідачем 30-денного строку на проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємств, поданої 07.02.2017 з огляду на наступне.

Згідно пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Оскільки предметом перевірки, оформленої актом від 27.07.2017 №1851/10-36-12-20/05447958, на підставі якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, виступали питання своєчасності сплати Фастівською житлово-експлуатаційною конторою узгоджених податкових зобовязань з податку на прибуток, то положення пункту 76.3. статті 76 Податкового кодексу України на зазначені відносини не розповсюджуються.

Проте висновки суду про дотримання відповідачем строку проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємств, поданої 07.02.2017, не впливають на висновки суду про відсутність самого факту податкового правопорушення, встановленого такою перевіркою.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на прибуток, визначених п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України, який є передумовою для застосування штрафу, а тому нарахування позивачу суми відповідного штрафу суд вважає протиправним та необґрунтованим.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що податковий орган, приймаючи податкове повідомлення-рішення, діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, всупереч вимогам Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління ".

Водночас, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, обов'язку доказування правомірності спірного рішення не виконано.

Будь-яких доказів, що спростовують доводи позивача, відповідач суду не надав, а також не навів жодних контраргументів на підтвердження обґрунтованості прийнятого спірного рішення.

Отже, позовні вимоги Фастівської житлово-експлуатаційної контори є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що при зверненні до суду позивач просив лише скасувати податкове повідомлення-рішення.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, оскільки податкове повідомлення-рішення стосується прав конкретного платника податків, вказане рішення є індивідуальним актом та підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

При цьому, неправильне словесне вираження позивачем способу захисту порушеного права не є підставою для відмови в його захисті, оскільки правомірність вимог позивача підтверджується матеріалами справи, а відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням цього, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22.08.2017 № НОМЕР_1.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1684,00 грн. згідно платіжного доручення №1618 від 29.09.2017, оригінал якого міститься у матеріалах справи (а.с. 61).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на момент звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою цього Закону встановлено, що за подання до адміністративного суду юридичною особою адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору дорівнює 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень.

Отже, розмір судового збору за подання вимоги майнового характеру про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2017 № НОМЕР_1, яким визначено суму грошових зобовязань в загальному розмірі 40601,90 грн., складає 1600,00 (40601,90 грн. х 1,5%=609,03 грн., що є менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), відтак відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області підлягає сума 1600,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Враховуючи, що позивачем під час звернення до суду судовий збір було сплачено у розмірі, більшому, ніж встановлено законом, сплачена надмірно сума судового збору у розмірі 84,00 грн. може бути повернута за ухвалою суду за клопотанням позивача у порядку письмового провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИ РІ ШИ В:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22.08.2017 № НОМЕР_1.

3.Стягнути судовий збір у сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) на користь Фастівської житлово-експлуатаційної контори (ідентифікаційний код 05447958, місцезнаходження: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Нова, будинок 3) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 14.05.2018.

Суддя Кушнова А.О.