Справа № 816/1390/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1390/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: судді Слободянюк Н.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного військового комісаріаут про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови від 19 квітня 2018 року №12/740 у складанні висновку про наявність права на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 17 січня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та направленні документів на розгляд комісії Міністерства оборони України та зобов`язання скласти висновок про наявність права на призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду ІІ групи з 17 січня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та направити документи на розгляд комісії Міністерства оборони України.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що в період з грудня 1980 року по травень 1982 року він проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де велись бойові дії. З 17 січня 2018 року йому встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з наявністю захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, а тому у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтями 16 та 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Звернувшись до Полтавського ОВК із заявою та доданими до неї документами про виплату одноразової грошової допомоги, йому листом від 19 квітня 2018 року вих. №12/740 відмовлено у складанні висновку та направленні документів на розгляд Комісії Міністерства оборони України через те, що ІІ група інвалідності йому встановлена після спливу трьох місяців після звільнення зі строкової військової служби (звільнений 01.11.1982, інвалідність встановлена 17.01.2018)/а.с. 5-10/.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, так як інвалідність йому встановлена після закінчення тримісячного строку з часу звільнення його зі строкової військової служби, а тому висновок щодо можливості виплати йому такої допомоги відповідачем до комісії Міністерства оборони України не направлявся /а.с. 24-25/.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим та з огляду на приписи частини 4 статті 229 цього Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у період з 22 грудня 1980 року по 27 травня 1982 року перебував на строковій військовій службі у період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан /а.с. 20/.

Архівною довідкою № 6/3/0-369 від 01 серпня 2017 року засвідчено, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з приводу інфекційного гепатита у в/ч пп 94777 (ВГ Кабул ДРА) з 26 січня 1982 року по 27 січня 1982 року та у в/ч НОМЕР_1 (ВГ Карши) з 27 січня 1982 року по 25 травня 1982 року; 09 березня 1982 року ВЛК визнано, що проходження служби в ДРА протипоказано; причинний зв`язок не зазначений /а.с. 19/.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 3289 від 26 грудня 2017 року) зазначено, що захворювання рядового у відставці ОСОБА_1 , 1962 року народження: "Хронічний безкалькульозний холецистит , переміжний перебіг середнього ступеня важкості, фаза загострення. Хронічний криптогенний гепатит з вираженим диспептичним антено-вегетативним, абдомінально-больовим синдромами. ГЦН ІІст. Хронічний панкреатит, фаза нестійкої ремісії. Ішемічна хвороба серця: Кардіосклероз дифузний з пароксизмами екстрасистолії, СН ІІА ст.., ризик 3, ФК ІІІ. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик 2. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.. змішаного ґенезу з вираженими церебростенічним та вестибуло-атактичним синдромами, мне стичним зниженням, це ребро-судинними пароксизмами (1-2 рази на тиждень), стійким цефалічним синдромом, що підтверджено медичною документацією (медичною картою амбулаторного хворого, висновками спеціалістів , виписними епікрізами) - захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с.30/.

З 17 січня 2018 року позивачу встановлено другу групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0564514 /а.с. 29/.

12 квітня 2018 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив надіслати його документи на розгляд Комісії Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. До заяви додав копії: паспорта, військового квитка, картки платника податків, довідки до акта МСЕК, архівної довідки, витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії /а.с. 26/.

Листом від 19 квітня 2018 року № 12/740 відповідач повідомив позивачу, що він не має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки інвалідність йому встановлена понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби (звільнений 01 листопада 1982 року, інвалідність встановлена 17 січня 2018 року) /а.с. 32/.

Не погодившись з такою відповіддю Полтавського ОВК, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за статтею 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За змістом підпунктів 1 та 2 пункту 1 статті 3 названого Закону дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За визначенням частини 1 статті 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пунктом 6 частини 2 цієї статті /у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності/ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Дослівне тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що тримісячний строк після звільнення зі служби стосується випадків, описаних у другій частині зазначеної норми, а саме: коли інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає у разі: 1) коли інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного при виконанні обов`язків військової служби, 2) коли інвалідність настала під час служби або впродовж трьох місяців після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження. При цьому суд зауважує, що для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у випадку, описаному у другій частині норми, має значення причина та час настання інвалідності, а не час звільнення зі служби та час встановлення інвалідності.

Хоч інвалідність і встановлена позивачу лише 17 січня 2018 року, проте настала вона під час служби (тобто не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби) внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження строкової військової служби.

Причинний зв`язок між захворюванням позивача, що мало місце у період проходження ним служби, та настанням інвалідності підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 3289 від 26 грудня 2017 року).

Тож суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", обмежене тримісячним строком звільнення зі строкової військової служби та встановлення інвалідності. Інших підстав для відмови у складанні висновку (у тому числі використання позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги) відповідач не наводив.

Верховний суд у подібних правовідносинах сформулював правову позицію, згідно з якою право на отримання одноразової грошової допомоги мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу встановлення інвалідності та часу звільнення /постанова від 22 березня 2018 року у справі № 288/349/17, реєстраційний номер в ЄДРСР 72965171/.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у складанні висновку, що оформлена листом від 19 квітня 2018 року вих.№ 12/740, є протиправною.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві(надалі - Порядок), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

За змістом пункту 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, а розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, в силу положень пункту 13 Порядку складення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги є компетенцією відповідача, а прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги компетенцією Міністерства оборони України.

Таким чином, відповідач не наділений повноваженнями приймати рішення по суті поданої заяви, а має лише скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (можливості призначення та виплати такої допомоги) та направити його разом з поданими особою документами до Комісії Міністерства оборони України.

За таких обставин суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною відмови Полтавського ОВК у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформленої листом від 19 квітня 2018 року вих.№ 12/740, та зобов`язання відповідача скласти висновок за заявою ОСОБА_1 від 19 квітня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду війни ІІ групи з 17 січня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України. Натомість позовні вимоги про визнання протиправною відмови у складанні висновку про наявність права на призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язання скласти висновок про наявність права на призначення одноразової грошової допомоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Позивач від сплати судового збору звільнений, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Полтавського обласного військового комісаріату (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у складанні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи з 17 січня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлену листом від 19 квітня 2018 року вих.№ 12/740.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скласти висновок за заявою ОСОБА_1 від 12 квітня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду війни ІІ групи з 17 січня 2018 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.І. Слободянюк