Справа № 621/718/18
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

15 травня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Бібіка О.В.

за участю секретаря Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 з вимогами: скасувати постанову серії БР № 653811 від 24 березня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягненя у виді штрафу у розмірі 340 грн.

На обґрунтування вимог позивач вказав, що 24 березня 2018 року Інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено відносно нього постанову серії серії БР № 653811 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Копію постанови отримав на місці зупинки транспортного засобу безпосередньо від поліцейського.

З постанови вбачається, що 24 березня 2018 року о 21 год. 30 хвилин на 395 км. автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 керував автомобілем МАН моделі TGX18.440, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО,, який переобладнаний з навпречіпа бортового тентованого на причіп без тенту, чим порушив п.3О.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

На обгунтування позову позивач послався на такі обставини: суб"єкт владних повноважень дійшов висновку, що автомобіль був переобладнаний із тентованого у не тентований, чим порушено п. 30.1 ГІДР України.

Дані висновки інспектора суперечать п. 30.1 ПДР України, відповідно до якого

власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати

(перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провестразі, якщо законом установлена обовязковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів. Що і стало підставою для притягнення його до відповідальності.

Статтею 32 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Також, згідно із п. 1 Постанови Кабінету міністрів України від 21.07.2010р. №607 «Про затвердження порядку переобладнання транспортних засобів», цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Стверджує позивач, що напівпричіп експлуатувався у вигляді та конструкції яка була передбачена заводом виробником, а також в тому вигляді та в тій конструкції, в якій напівпричіп було зареєстровано в органах МВС. Будь-якого переобладнання напівпричепу не проводилося.

Заводом виробником передбачена можливість зняття тенту та опор, які його утримують. Дії у вигляді зняття тенту ніяким чином не свідчать про переобладнання напівпричепу, яке необхідно реєструвати в органах МВС. Дані дії не змінюють тип або марку (модель) напівпричепу, його призначення чи параметри його конструкції. Крім цього, дії у вигляді зняття тенту не призводять до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Не спростовував факт зняття тенту з напівпричепа, який зафіксовано на відеокамеру поліцейським у день винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

За наведеного, у інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 не було правових підстав для притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відзиві на позовну заяву від 10.05.2018 року проти позову заперечував. Зазначив, , позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, саме 24.03,2018року о 21 год, ЗО хв. на а/д Київ-Харків-Довжапський М-03 на 395 км, водій керував автомобілем МАН моделі TGX18.440, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО,, який переобладнаний з навпречіпа бортового тентованого на причіп без тенту, чим порушив вимоги пп. 30.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р.

Відповід до п. 30.1 ПДР України,власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати(перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провестразі, якщо законом установлена обовязковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно п 2.9. ПДР водієві забороняється: в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію вразі, якщо законом встановлена обов язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу;не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці;закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимоеті) чи перевернутий.

Доказоми на підтвердження правопорушення є відеозапис з нагрудної відсокамсри (бодікамери) В і 0137 та запису Ла від 24.03.18 року об 21:24:56 год. з якого вбачається факт порушення, а саме: відсутність тентового покриття на причепі, та дані із реєстраційної картки транспортного засобу на автомобіль з напівпричепом марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО, є напівпричіп.

Та той факт, що, станом па 10.05.2018р у реєстраційній карті транспортного засобу на автомобіль напівпричіп марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО, відсутні будь-які дані, щодо внесення відомостей про переобладнання даного автомобіля.

То ж водій ОСОБА_1 порушив п.30.1 ПДР України, за що і був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності. Підстав длчя скасування постанови не має.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою серії БР № 653811 від 24 березня 2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 24 березня 2018 року о 21 год. 30 хвилин на 395 км. автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 керував автомобілем МАН моделі TGX18.440, номерний знак НОМЕР_1, з напівпричепом марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО,, який переобладнаний з навпречіпа бортового тентованого на причіп без тенту, чим порушив п.3О.1 ПДР України (а.с.8).

На підтвердження правомірності своїх дій суб"єктом владних повноважень надано відеозапис з нагрудної відсокамсри (бодікамери) В і 0137 та запису Ла від 24.03.18 року об 21:24:56 год. яку він зробив на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 40 ЗУ "Про національну поліцію" із яких вбачається, що тент на вказаному напівпричепі до автомобіля знятий. Вказане не відповідає даним із реєстраційної картки транспортного засобу на автомобіль з напівпричепом марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО.

Копію у реєстраційної карти транспортного засобу на автомобіль напівпричіп марки KASSBOHRER 46.33 з номерним знаком АХ0913 ХО, де станом па 10.05.2018р відсутні будь-які дані, щодо внесення відомостей про переобладнання даного автомобіля.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про дорожній рух» визначено поняття переобладнання транспортних засобів, та вказано, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Послідовність дій даного переобладнання за механізмом здійснення відповідальною особою визначено в п. 30.1 ПДР України,власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати(перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провестразі, якщо законом установлена обовязковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що порушення матиме місце у разі встановлення факту зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, та такі зміни не відповідають правилам, нормативам і стандартам України. Та якщо якщо законом установлена обовязковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Саме законом, а не підзаконним актом, яким є ПДР України, покладено обов"язок на власника транспортного засобу проведення такої реєстрації.

Суб"єктом владних повноважень не вказано в оскаржуванй постанові вимоги якого саме закону порушив водій ОСОБА_1, керучи автомобілем МАЫ ТСЇХ 18.440 гину вантажний сідловий тягач і дна АХ 3723 ЇХ) з нанівнричіпом КЛ88ВОПККК 4633 диз АХ 0923 ХО, який переобладнаний з панівпричіпа н/нр бортового тентованого па причіп без тенту, де обов"язовим причинно-наслідковим зв"язком було би проведення реєстрації з необхідністю внести зміни до реєстраційних документів.

Посилання відповідача у відзиві на приписи п 2.9. ПДР України судом не приймаються, так як в оскажваній постанові відсилочною нормою за якою позивача притягнуто до відповідальності зазначено іншу, а саме п. 30.1 Правил дорожнього руху України.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Основного Закону України). Аналогічний припис закріплено у частині першій статті 6 КАС України. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина друга статті 6 КАС України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, які вплинуть на їхні конвенційні права (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» (C.G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, пункт 39), «ОлександрВолков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява

№ 21722/11, пункт 170).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява

№ 20372/11, пункт 65).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 1 ст.121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом , що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових пнриладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Більше того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Недоведення суб"єктом владних повноважень при притягненні до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 тієї обставини, що зняття тенту із напівпричепа не передбачено нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, та такі зміни не відповідають правилам, нормативам і стандартам України, виключають об"єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

За наведеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії БР № 653811 від 24 березня 2018 року Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. стягнути з відповідача Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 15.05.2018.

Головуючий -