Справа № 825/1738/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Чернігів Справа № 825/1738/18

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1А.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Управління), в якому просить:

- визнати неправомірним рішення Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов'язати Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України відновити позивачу виплату пенсії призначеної 25.09.2017 відповідно до Закону України "Про державну службу" з 01.01.2018.

Позов мотивовано тим, що 25.09.2017 позивачу було призначено пенсію згідно Закону України "Про державну службу". Проте, рішенням Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та припинено виплату пенсії з 01.01.2018. Зазначене рішення прийнято у зв'язку з відсутністю у позивача необхідного стажу державної служби з посиланням на роз'яснення Міжрегіонального Управління Національної Державної Служби у місті Києві Київської, Чернігівської, Черкаської областей від 26.12.2017, згідно якого було вказано, що період роботи позивача з 16.05.1978 по 27.04.1988 до стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, не зараховується.

Позивач вважає прийняте рішення протиправним та таким, що прямо порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) і встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що посади інженера по безпеці руху районного управління сільського господарства, інженера інспектора Держсільтехнагляду районного управління сільського господарства та головного інженера -інспектора Держсільтехнагляду районного управління сільського господарства не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Також вказує, що періоди роботи на зазначених посадах можуть бути зараховані до стажу державної служби за умови, що управління було в структурі виконкому, дані посади відносилися до посад керівних працівників чи спеціалістів та входили до штатного розпису апарату управління і оплата праці здійснювалася за рахунок державних коштів. Зазначене має бути підтверджено відповідними архівними документами. Однак, позивачем не надано жодного архівного документу, що оплата праці здійснювалася за рахунок державних коштів. Таким чином, Управління правомірно не зараховує зазначений стаж, для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.09.2017 позивачем подано заяву про перехід на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" до якої позивачем були надані довідка від 21.09.2017 №07-22/8413 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, довідка від 21.09.2017 №07-22/8415 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та копія трудової книжки.

Як вбачається із записів трудової книжки, позивач працював з 16.05.1978 по 28.11.1978 на посаді інженера по безпеці руху Срібнянського районного управління сільського господарства, з 29.11.1978 по 25.08.1980 на посаді інженера інспектора Держсільтехнагляду Срібнянського районного управління сільського господарства, з 26.08.1980 по 10.01.1986 на посаді головного інженера-інспектора Держсільтехнагляду Срібнянського районного управління сільського господарства, з 04.03.1986 по 27.04.1988 на посаді інженера-інспектора Держсільтехнагляду Срібнянського районного управління сільського господарства.

На основі вказаних документів та записів, 25.09.2017 позивачу було призначено пенсію згідно Закону України "Про державну службу". Проте, рішенням Прилуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та припинено виплату пенсії з 01.01.2018. Зазначене рішення прийнято у зв'язку з відсутністю у позивача необхідного стажу державної служби з посиланням на роз'яснення Міжрегіонального Управління Національної Державної Служби у місті Києві Київської, Чернігівської, Черкаської областей від 26.12.2017, згідно якого було вказано, що період роботи позивача з 16.05.1978 по 27.04.1988 до стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, не зараховується.

Вважаю вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому згідно із ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даних правовідносинах суд враховує, що ст.90 Закону України від 10.12.2015 №889 "Про державну службу", який набрав чинності з 01.05.2016, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, п.10 розділу XI Закону України від 10.12.2015 №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п.12 розділу XI Закону України від 10.12.2015 №889 "Про державну службу" для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (який діяв до 01.05.2016) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійного страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних з службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, затверджено Порядок обчислення стажу державної служби. Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби передбачено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ч.2 ст.46 Закону №889, у якій визначено посади, робота на яких зараховується до стажу державної служби, що дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

В свою чергу, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889, який набрав чинності з 01.05.2016, втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723, окрім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином, у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723.

Так, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, затверджено Порядок обчислення стажу державної служби. Пунктом 6 згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 "Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби" передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Закону №889 обчислюється відповідно до п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889 обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №899 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 та додатку до нього (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи, зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Як було встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач працював з 16.05.1978 по 28.11.1978 на посаді інженера по безпеці руху Срібнянського районного управління сільського господарства, з 29.11.1978 по 25.08.1980 на посаді інженера інспектора Держсільтехнагляду Срібнянського районного управління сільського господарства, з 26.08.1980 по 10.01.1986 на посаді головного інженера-інспектора Держсільтехнагляду Срібнянського районного управління сільського господарства, з 04.03.1986 по 27.04.1988 на посаді інженера-інспектора Держсільтехнагляду Срібнянського районного управління сільського господарства. При зверненні із заявою про призначення пенсії, позивачем також була надана довідка Срібнянської районної державної адміністрації від 18.10.2017 №01-12/2341, згідно якої наведені вище посади, за якими працював позивач, відносяться до державної служби в райсільгоспуправлінні.

З метою перевірки правильності зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 16.05.1978 по 27.03.1988, на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Срібнянським відділом з питань призначення перерахунку та виплати пенсії було надіслано запити до відділу агропромислового розвитку Срібнянської районної державної адміністрації та вивчено можливість проведення зустрічної перевірки на факт встановлення джерел фінансування на виплачу заробітної плати.

Проте, за наявними у відділі документами визначення за рахунок яких коштів здійснювалось фінансування за можливе не вбачалось. Враховуючи наведене, Срібнянський відділ з питань призначення перерахунку та виплати пенсії звернувся із запитом до Міжрегіонального Управління Національної Державної Служби у місті Києві Київської, Чернігівської, Черкаської областей від 26.12.2017, за результатами розгляду якого, були надані роз'яснення, згідно яких період роботи позивача з 16.05.1978 по 27.04.1988 до стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, не зараховується.

Проте, відповідно до пп.3 п.4 Положення про міжрегіональні управління Національного агентства України питань державної служби в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Національного агентства України питань державної служби від 21.05.2015 №98 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.05.2015 за №600/27045, до повноважень Управління не належить прийняття рішень щодо зарахування до стажу державної служби певних періодів роботи.

Відповідно, посилання відповідача у своєму рішенні на роз'яснення Міжрегіонального Управління Національної Державної Служби у місті Києві Київської, Чернігівської, Черкаської областей від 26.12.2017, на думку суду, є протиправними, та не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Щодо посилань на відсутність документів, якими підтверджувалось би за рахунок яких коштів здійснювалось фінансування, суд зазначає, що за період з 1962 року відбулося ряд змін у структурі управління сільським господарством колишньої УРСР.

Зокрема, постановою ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 27.03.1962 "Про перебудову управління сільським господарством Української PCP" були створені територіальні виробничі колгоспно-радгоспні (радгоспно-колгоспні) управління по керівництву сільськогосподарським виробництвом, які підпорядковувались обласним управлінням і Міністерству виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів.

В подальшому, згідно з постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 03.04.1965 №334 "Про заходи по поліпшенню керівництва сільським господарством республіки", обласні управління виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів були реорганізовані в обласні управління сільського господарства, а в районах - у районні виробничі управління сільського господарства. Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 30.01.1970 районні виробничі управління сільського господарства перетворені в управління сільського господарства райвиконкому.

Відповідно до постанови ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 10.12.1985 №429 (429-85-п) "Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом Української PCP" були створені обласні агропромислові комітети і районні агропромислові обєднання під керівництвом обласних і районних Рад народних депутаті як самостійні субєкти господарювання.

Також, постановою Ради Міністрів УРСР від 16.10.1989 №253 (253-89-п) "Про вдосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки" було передбачено заходи щодо подальшого поширення нових організаційних форм промислової інтеграції та кооперування, створення на добровільній основі агропромислових обєднань, агрокомбінатів, агрофірм, виробничих обєднань та інших формувань. Для оперативного виконання функцій управління даними формуваннями на районному рівні обиралась рада і утворювався апарат - робочий орган ради. В області замість агропромислових комітетів обиралась рада агропромислових формувань і утворювався робочий орган ради.

Згідно з Законом України "Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP" (10306-12) від 13.05.1991 та постановою Кабінету Міністрів УРСР "Про порядок реалізації Закону України "Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP" від 24.05.1991 №12 (12-91-п) створено Міністерство сільського господарства і продовольства та відповідні обласні і районні управління.

Крім цього, Ради агропромислових формувань в районах та областях створювались для оперативного виконання на місцевому рівні функцій управління агропромисловим комплексом та підпорядковувались центральному союзно-республіканському органу державного управління агропромисловим комплексом створеного на базі Міністерства сільського господарства УРСР.

Системний аналіз проведених зміни у структурі управління сільським господарством, що проводилися відповідно до постанов Уряду, свідчить про те, що періоди роботи керівних працівників і спеціалістів у вищезазначених органах управління підлягали зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових обєднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих обєднань та інших формувань, які не були реорганізовані в управління сільського господарства і продовольства та не підпорядковувались Уряду, і відповідно ним не фінансувались.

Наведені обставини відповідачем, при вирішенні питання про відмову у призначенні пенсії згідно з Законом України "Про державну службу" позивачу, до уваги не приймались та не досліджувались. Жодних дій на встановлення зазначених обставин або їх спростування не вчинялось, до Державних архівів відповідач також не звертався, а тому об'єктивно, за наявності довідки, виданої Срібнянською РДА від 18.10.2017 №01-12/2341, не спростувавши інформацію викладену в ній, не мало підстав вважати, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби.

А отже, на думку суду, прийняте відповідачем рішення від 10.01.2018 не відповідає критеріям викладеним ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є необґрунтованим, та прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а отже є протиправним і має бути скасоване.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання неправомірним рішення Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" належить задовольнити.

Щодо посилань відповідача у своєму відзиві на положення ч.5 ст.36 Закону №899 в частині набуття статусу державного службовця з дня складання присяги, суд до уваги не приймає, оскільки в період роботи позивача з 16.05.1978 по 27.04.1988 жодних нормативно-правових актів, які передбачали прийняття присяги не існувало. Прийняття присяги позивачем в 1994 році не може бути беззаперечною підставою про не включення до стажу державної служби періоду роботу до вказаного року.

Щодо посилань відповідача на висновок Київського апеляційного адміністративного суду, викладений у постанові від 01.08.2017 по справі №742/1718/17, суд до уваги також не приймає, оскільки позивач у справі №742/1718/17 працював на посаді секретаря комітету комсомолу, тобто в органі управління комуністичного молодіжного руху, фонд заробітної плати якого формувався за рахунок членських внесків і створювався вже на існуючому підприємстві, колгоспі, радгоспі, навчальних закладах, установах, тощо.

В свою чергу, визначаючись щодо вимог позивача в частині зобов'язання Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України відновити позивачу виплату пенсії призначеної 25.09.2017 відповідно до Закону України "Про державну службу" з 01.01.2018, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки виплата пенсії позивачу, призначеної 25.09.2017 була припинена на підставі рішення від 10.01.2018, яке у відповідності до наведеного вище висновку суду, визнано протиправним та скасоване. Відповідно, скасовуючи оскаржуване рішення від 10.01.2018, залишається чинним рішення про призначення позивачу пенсії від 25.09.2017.

Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (вул.1 травня,48, корпус А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) на користь ОСОБА_1 (вул.Богдана Хмельницького,24, смт. Срібне, Срібнянський район, Чернігівська область, 17300, ід. номер НОМЕР_1) 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні 40 коп.) судових витрат, відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повне рішення суду складено 17 травня 2018 року.

Суддя Л.О. Житняк