Справа № 816/913/18
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/913/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Голубенко В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - Чайка М.Г., Столєтнєва М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області , Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Полтавській області щодо повернення заяви від 22.11.2017 року з додатками про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно листа Головного управління ДФС у Полтавській області №1870/3/16-31-04-50 від 07.12.2017 року;

- зобов`язання Головного управління ДФС у Полтавській області повторно прийняти документи ОСОБА_1 та надіслати у 15-денний строк до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850 у 150-ти кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України прийняти рішення по отриманим від Головного управління ДФС у Полтавській області документам щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850 у 150-ти кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2018 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач-1, ГУ ДФС у Полтавській області) , Державної фіскальної служби України (надалі також - відповідач -2, ДФС України) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до Закону України "Про міліцію" він має право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби. Вказував, що 22.11.2017 року звернувся до ГУ ДФС в Полтавській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак листом № 1870/3/16-31-04-50 від -07.12.2017 року відповідач-1 повідомив, що підстав для надіслання висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції відносно позивача немає. На думку ГУ ДФС у Полтавській області Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, не поширюється на осіб начальницького складу податкової міліції.

Позивач, не погоджуючись з тами висновками відповідача-1, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

У відзиві на позовну заяву /а.с. 35-37/ відповідач-1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскільки позивач звільнений з органів податкової міліції, а підставою встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах податкової міліції, то виплата йому одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції". На думку відповідача, постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" та Закон України "Про Національну поліцію" не поширюється на працівників податкової міліції.

Крім того, вказував, що у зв'язку з втратою чинності Законом України "Про міліцію" відсутні підстави для призначення позивачу, як працівнику податкової міліції, одноразової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах податкової міліції.

Відповідачем також зазначено про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення конкретної суми одноразової грошової допомоги, а також для зобов`язання судом ДФС України прийняти рішення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки задоволення таких вимог є фактичним перебиранням судом повноважень суб`єкта владних повноважень.

У своїй відповіді на відзив на позовну заяву /а.с. 58-62/ позивач вказував, що призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції від 12.05.2007 № 707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12 березня 2015 року, а оскільки ОСОБА_1 набув таке право у листопаді 2017 року, то розмір допомоги має бути визначений відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 № 850 .

Надавши заперечення на відповідь на відзив /а.с. 69-70/ позивач додатково зазначив, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ, тому, на думку відповідача-1, на таких осіб не розповсюджується Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 № 850.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеному обґрунтуванню позову.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції у складі ГУ ДФС у Полтавській області.

Наказом ГУ ДФС у Полтавській області від 29.03.2017 року № 58-о, відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України, підпункту «б» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, підполковник податкової міліції ОСОБА_1 старший оперуповноважений з ОВС відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління ДФС у Полтавській області звільнений з органів податкової міліції Головного управління ДФС (через хворобу) /а.с. 13/.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0565103 від 16.11.2017 року, з 06.11.2017 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності (інвалідність пов'язана з виконанням службових обов`язків) /а.с.14/.

22.11.2017 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Полтавській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності /а.с.15/.

Листом № 1870/3/16-31-04-50 від 07.12.2017 року відповідач-1 повідомив, що підстав для надіслання висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівником податкової міліції відносно позивача немає. На думку ГУ ДФС у Полтавській області, Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850від 21.10.2015 року, не поширюється на осіб начальницького складу податкової міліції, а Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, подані ОСОБА_1 документи не відповідають.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, статтею 23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, яке мало місце в період її проходження.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 року в зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом України "Про міліцію" зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію". Суд враховує, що наявність зв'язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та йому встановлено інвалідність, та проходженням служби не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За змістом статті 23 Закону України "Про міліцію", порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі Порядок №707).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 707, одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі Порядок №850).

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже, на час установлення позивачу IIІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах податкової міліції, чинними є обидва Порядки (№707 і № 850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію". При цьому, Порядок №850 прийнятий у зв'язку із внесенням Законом України від 13.02.2015 року до вказаної статті 23 Закону змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 03.10.1997 № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, якою затверджений Порядок №850, встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію", здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015 року. Позивач набув таке право у 2017 році (довідка МСЕК, в п. 8 якої зазначено, що ОСОБА_1 встановлено ІІІ група інвалідності з 06.11.2017 року, а.с. 14), тобто після 12.03.2015 року, а тому розмір допомоги має бути призначений відповідно з нормами Порядку № 850.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності у позивача, як працівника податкової міліції, права на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Порядком № 850, оскільки:

- відповідно до статті 356 Податкового кодексу України на осіб начальницького і рядового складу податкової міліції поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію";

- право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію" (абзац 3 пункту 15 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію");

- на виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850 виплати одноразової допомоги.

Порядок №850 прийнятий пізніше, ніж Порядок №707, і визначає процедуру та розміри призначення на виплати одноразової допомоги у зв'язку з установленням групи інвалідності після 12.03.2015, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію". Відсутність у Порядку №850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової поліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", не є підставою для позбавлення їх права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному діючим на дату установленням групи інвалідності Порядком №850.

Фактичною підставою для відмови позивачу слугувала неузгодженість законодавства, яким регулюються питання призначення вказаної допомоги особам, які проходили службу в органах податкової поліції.

Однак, у рішенні по справі "Budchenko v. Ukraine" від 24.07.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач, як працівник податкової поліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у розмірі, визначеному Порядком № 850.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строку з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також к разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Отже, на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, покладено обов`язок подання висновку щодо виплати грошової допомоги.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ГУ ДФС у Полтавській області, в свою чергу, не може направляти висновок щодо виплати грошової допомоги в МВС, оскільки виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до Порядку № 850, тобто за останнім місцем служби саме податкової міліції органів ДФС і рішення щодо такої виплати має прийняти саме ДФС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав відповідача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Полтавській області у формі листа № 1870/3/16-31-04-50 від 07.12.2017 року про повернення заяви ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності, а також зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2017 року про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв"язку зі встановленням інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. Такими висновками, зокрема, є наявність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року № 850.

Разом з цим, вимога позивача щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України прийняти рішення по отриманим від Головного управління ДФС у Полтавській області документам щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги - не підлягає до задоволення, оскільки у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Оскільки на час розгляду судом вказаної справи права та інтереси позивача в цій частині позовних вимог не були порушені відповідачем-2, тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги те, що позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. і суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат зі сплати судового збору, яка підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Полтавській області, складає 352 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС України в Полтавській області (вул.Європейська, 4 м.Полтава, ), ДФС України (Львівська площа, 8 м.Київ, ) задовольнити частково.

Рішення ГУ ДФС у Полтавській області у формі листа № 1870/3/16-31-04-50 від 07.12.2017 року про повернення заяви ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв"язку зі встановленням інвалідності визнати протиправним та скасувати.

Зобов"язати ГУ ДФС у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2017 року про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв"язку зі встановленням інвалідності з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у сумі 352,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18 травня 2018 року.

Головуючий суддя І.С. Шевяков