Справа № 806/2108/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/2108/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря Кошиль О.Ю.,

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ружинський" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "09" січня 2018 р. у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", третя особа - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ружинський" про скасування державної реєстрації права власності ,

суддя в 1-й інстанції - Черноліхов С.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 15 січня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області звернулося до суду із позовом про скасування державної реєстрації права колективної власності від 29.08.2008, яке зареєстроване Державним комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ружинський» на об'єкт незавершеного будівництва "консервний завод", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Ружинський район, смт Ружин, вул.Гибала, 46.

Обґрунтовуючи позов Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області посилається на те, що у 2000 році Міністерство аграрної політики України на виконання Указу Президента України від 29.12.1999 №1626/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення приватизації майна в Україні» надіслало до Фонду державного майна України перелік об`єктів незавершеного будівництва державної власності, органом управління яких є Міністерство аграрної політики України для прийняття рішення про їх приватизацію. До даного переліку був включений об`єкт незавершеного будівництва державної власності - консервний завод в смт. Ружин, Житомирської області. Наказом Фонду державного майна України від 13.06.2001 №1048 в перелік об`єктів незавершеного будівництва державної власності, що підлягають приватизації був включений консервний цех в смт. Ружин Житомирської області, який перебував на балансі Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ружинський» (реорганізоване КСП ім.Леніна). З моменту прийняття рішення про приватизацію об`єкта (нерухомого майна, інших необоротних активів) застосовуються обмеження та вимоги, визначені Законом України «Про приватизацію державного майна» та забороняється здійснювати будь-які дії внаслідок яких об`єкт може вибути з державної власності. Однак, в 2016 році регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області з'ясовано, що 29.08.2008 за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ружинський» зареєстровано право колективної власності на консервний завод (незавершене будівництво - 81,3% ) в смт. Ружин Житомирської області. Вважає реєстрацію права колективної власності неправомірною, оскільки спірний нерухомий об'єкт є державною власністю. Крім того, консервний завод, всупереч Тимчасовому положенню про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, Цивільному кодексу України, зареєстроване без введення його в експлуатацію; без відома органу, уповноваженого в установленому порядку управляти нерухомим майном, що є у державній власності; на підставі дозволу на виконання будівельних робіт і рішення про відведення земельної ділянки, які не є правовстановлюючими документами.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.01.2018р. позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію права колективної власності за Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Ружинський" на об'єкт незавершеного будівництва консервний завод, що знаходиться за адресою: Житомирська область, смт Ружин, вул.Гибала, 46, здійснену Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 29 серпня 2008 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, третя особа - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ружинський" звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові. Скаржник зазначає, зокрема, про те, що КСП ім.Леніна було реформовано, а СВК "Ружинський " став його правонаступником, якому за рішенням загальних зборів співвласників членів реорганізованого КСП ім.Леніна від 20.02.2004р. (протокол №1) на підставі акту-приймання передачі від 20.02.2004р. було передано у власність об'єкт незавершеного будівництва - консервний завод. Відповідно, 29.08.2008р. за СВК "Ружинський" , в тому числі і відповідно до ч.7 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, було зареєстровано право власності на спірну нерухомість.

Скаржник вважає, що пред'являючи позов, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області не було надано доказів щодо належності спірного об'єкту нерухомості до державної власності , а відтак і порушень прав держави.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позов, в якому оскаржується правомірність набуття права власності на нежитлове приміщення - об'єкт незавершеного будівництва державної власності - консервний завод в смт.Ружин Житомирської області.

Позивач зазначає в позові, що підставою виникнення права власності на об'єкт незавершеного будівництва відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно слугувало рішення Ружинської районної Ради народних депутатів №282/ від 12.12.1988р. та дозвіл на виконання будівельних робіт від 12.12.1997р.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір про право цивільне, зокрема, про зміну форми власності спірного приміщення з державної на колективну та передачу цього приміщення до статутного капіталу юридичної особи, а також реєстрація права власності на це приміщення за Сільськогосподрським виробничим кооперативом "Ружинський".

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, колегія суддів апеляційної інстанції враховує наступне.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішення) в порядку адміністративного судочинства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).

У ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі №815/6165/14, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.03.2018р. у справі №396/2550/17.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, і вважає не обґрунтованим висновок суду першої інстанції про розгляд справи по суті та задоволення позову.

Приписами ч.1 ст.238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням правил предметної підсудності, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ружинський" задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "09" січня 2018 р. скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "21" травня 2018 р.