Справа № 818/1949/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1949/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретарів судового засідання - Машури Г. І., Олійник А. В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року (суддя Л.М. Опімах, повний текст складено 26.01.2018 року по справі № 818/1949/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про сплату боргу ( недоїмки) №Ф-5307-17 від 08.11.2017 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 р. відмовлено у задоволенні позову.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог скарги посилається на не врахування судом першої інстанції п. 16 Перехідних положень до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/4622/13-а, яким встановлено факт, що позивач не є платником єдиного внеску.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги. просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.54 Закону України " Про пенсійне забезпечення", з 28.01.2010 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією посвідчення, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.7-9).

Згідно даних інформаційної системи ГУ ДФС у Сумській області ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012р. здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (3 група-5%), має заборгованість по платежу " Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в сумі 18 357,76 грн. за період з 21.07.2014р.- 19.10.2017р. Згідно АРМ «Податковий блок» в реєстрі страхувальника відсутня інформація щодо наявності пільги у ФО-П ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску (відсутня позначка ФО інвалід та ФО пенсіонер) (а.с. 21).

08.11.2017 року ГУ ДФС у Сумській області складено вимогу про сплату боргу ( недоїмки ) №Ф-5307-17 зі сплати єдиного внеску в сумі 18 357,76 грн. ( а.с.10).

Позивач, не погоджуючись з вимогою податкового орагну, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є законним та обґрунтованим, прийнято в межах повноважень та у спосіб встановлений законом, оскільки позивач, як пенсіонер за вислугу років, не звільняється від сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( далі Закон 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Дана стаття передбачає виключний перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) ( у редакції , що діяла на час призначення пенсії) трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Слід зазначити, що право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене ч. 1 ст. 12 Закону № 1788-ХІІ та ч.1 ст. 26 Закону №1058-ІV повязується, зокрема з досягненням 60 років.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ. Тобто, від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2018 року по справі № 826/28012/15.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта про неправомірність застосування судом першої інстанції класифікації пенсійних виплат, що не відповідають нормам чинного законодавства, а саме не врахування п. 16 Перехідних положень до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неможливості ототожнення визначень «пенсії за віком» та досягнення пенсійного віку, колегія суддів зазначає, що право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене ч. 1 ст. 12 Закону № 1788-ХІІ та ч.1 ст. 26 Закону №1058-ІV повязується, зокрема з досягненням 60 років. Позивач не досяг пенсійного віку, а також доказів про призначення йому пенсії на віком суду не надав.

Доводи апелянта щодо неврахування відповідачем постанови Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/4622/13-а, яким встановлено факт, що позивач не є платником єдиного внеску, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/4622/13-а задоволено позов ОСОБА_1 та скасовано вимогу №Ф-3124.2 від 23.05.2013р. управління Пенсійного фонду України в Сумській області про сплату недоїмки в сумі 5 766,25 грн. Зазначене рішення набрало законної сили за наслідками апеляційного та касаційного оскарження.

Колегія суддів зазначає, що зазначене рішення не має преюдиціального значення для спірних правовідносин, тому як ним надана оцінка іншим правовідносинам, зокрема, що виникли між позивачем та пенсійним органом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком. Аналогічні висновки та правовий підхід викладені в постановах Верховного Суду України від 15.04.2014р. № 21-59а14, від 23.02.2016р.№ 822/4655/14 та постанові Верховного Суду від 10.04.2018р.№ 822/26012/15, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають безальтернативному врахуванню судами.

Враховуючи зазначене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що податковим органом правомірно винесено№Ф-5307-17 від 08.11.2017 року, якою позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 18357,76 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відстуні.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 по справі № 818/1949/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 22.05.2018 року