Справа № П/811/22/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року справа № П/811/22/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року у справі №П/811/22/18 (головуючий суддя у 1 інстанції - Сагун А.В., рішення ухвалено та складено в повному обсязі у м.Кропивницький в приміщенні Кіровоградського окружного адміністративного суду 23 лютого 2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до суду з позовом до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №10060 від 21.12.2017 про відмову у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року);

- визнати наявність загального стажу роботи, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 року) з періоду, що складається із половини строку навчання на денному відділенні в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю "Правознавство" 1 рік 4 місяці 29 днів; роботи на посадах державного службовця в органах прокуратури 2 роки 9 місяців; роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 31.05.2001 по час звернення, що складає 16 років 6 місяців 15 днів, а всього 20 років 8 місяців 14 днів;

- зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) та виплачувати з 14.12.2017 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-395вих-17 від 14.12.2017 року без обмеження розміру.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 14.12.2017 року звернулась до відповідача з заявою та належним пакетом документів про призначення пенсії за вислугою 20 років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року), з розрахунку 90% суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області, без обмеження розміру, проте листом від 22.12.2017 у призначенні зазначеного виду пенсії їй було відмовлено. Відмова мотивована відсутністю у позивача необхідного стажу роботи, на підставі якого призначається пенсія прокурорсько-слідчим працівникам, оскільки загальний стаж роботи, що дає право на зазначений вид пенсії становить 16 років 6 місяць 15 днів, а необхідно, на думку відповідача, не менше 23 років, у тому числі стажу на посадах прокурорів не менше 13 років. Вважає відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому просить задовольнити її позов повністю.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №10060 від 21.12.2017 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001).

Визнано наявність загального стажу роботи у ОСОБА_2, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 року) з періоду, що складається із половини строку навчання на денному відділенні в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю "Правознавство" 1 рік 4 місяці 29 днів; роботи на посадах державного службовця в органах прокуратури 2 роки 9 місяців; роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 31.05.2001 року по час звернення, що складає 16 років 6 місяців 15 днів, а всього 20 років 8 місяців 14 днів.

Зобов'язано Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) та виплачувати з 14.12.2017 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-395вих-17 від 14.12.2017 року без обмеження розміру.

Присуджено на користь ОСОБА_2 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 1 409 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просив скасувати рішення щодо задоволення позовних вимог та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, на підставі якої позивач просив призначити пенсію, з 16.07.2015 року не діє, тоді як заява про призначення пенсії була подана 14.12.2017 року.

Відповідно до діючої ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців, проте позивач на момент звернення з заявою має загального стажу 20 років 11 місяців 6 днів, в тому числі спеціального стажу 16 років 6 місяців 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. При цьому пенсія прокурорам за вислугу років, відповідно до норм діючого Закону України «Про прокуратуру», призначається у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, а тому вимога позивача про призначення пенсії у розмірі 90% є безпідставною.

Окремо зазначив, що до стажу за вислугою років не зараховується навіть навчання в юридичному технікумі, тим паче не може бути зараховано навчання в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі. Вважає, що його дії ґрунтується на нормі визначеній ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Також повідомив, що позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та зарахування строку навчання до спеціального стажу, проте постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду їй було відмовлено в задоволенні цих вимог.

Також до суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з доводами аналогічними, що були викладені в апеляційній скарзі відповідача. В своїй апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області просило замінити відповідача у справі з Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №821 від 08.11.2017 року відповідача було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Розглянувши дане клопотання та додані до суду документи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність здійснення процесуального правонаступництва відповідно до ст.52 КАС України та замінити відповідача та апелянта у справі - Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, жодних клопотань чи заяв до суду не надали, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.п. 1-3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.12.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідачем у листі від 22.12.2017 року за № 9013/05-80 повідомлено, що рішенням від 21.12.2017 року №10060 (а.с.29) відмовлено в призначені пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки: стаж роботи на спеціальних посадах становить 16 років 6 місяць 15 днів (при необхідних вислуги не менше 23 років, у томі числі стажу на посадах прокурорів не менше 13 років), повідомлено, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються (а.с.26-28).

Не погоджуючись за рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року) позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ст.86 Закону №1697-VII збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року), з 20 до 23 років 6 місяців, що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України. Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися на нормах статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року), і які були звужені статтею 86 Закону №1697-VII.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що з урахуванням стажу роботи позивача в органах прокуратури, відповідач повинен був призначити позивачу пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячного чинного заробітку та визнав, що загальний стаж роботи позивача на момент звернення з заявою до відповідача складав 20 років 8 місяців 14 днів, у тому числі 16 років 6 місяців 15 днів на прокурорських посадах, а тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії з підстав недостатньої кількості стажу роботи, який надає право на отримання зазначеного виду соціального забезпечення визнав протиправним та скасував його.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Колегією судів встановлено, що ОСОБА_2 працює в органах прокуратури з 01.09.1998 року до теперішнього часу, що підтверджується копією трудової книжки.

Предметом спору в даній справі є відмова Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в призначенні позивачу пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції від 12 липня 2001 року) на підставі заяви, що була надана 14.12.2017 року.

Слід зазначити, що з 01.12.1991 року, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України було визначено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року, яка була чинною до 30.09.2011 року) (далі - Закон №1789-ХІІ) прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З 1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» 08 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), п.п. 4 п. 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Враховуючи наведені зміни, з 1 жовтня 2011 року пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статі Законом № 3668-VІ.

При цьому, з 1 жовтня 2011 року відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців.

15.07.2015 року Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, яким визначено та регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України.

Отже, з 15.07.2015 року відсутні підстави для призначення пенсії згідно з статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема:

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, враховуючи викладене, стаж роботи позивача на момент звернення за призначенням пенсії (14.12.2017 року) мав складати 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Тому наявний стаж роботи позивача на час звернення до органу Пенсійного фонду є недостатнім для призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Колегія суддів вважає, що обумовлені норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не звузили права позивача, оскільки позивач не набула права на отримання пенсії за вислугу років на момент втрати чинності Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та на цей час.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що рішення відповідача №10060 від 21.12.2017 про відмову у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) є правомірним, підстави для його скасування відсутні, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Також суд вважає, що необґрунтованими та безпідставними є вимоги позивача про визнання наявності загального стажу роботи, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (від 05.11.1991 року), оскільки на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії наведена норма втратила чинність, а тому підстави для визнання стажу роботи безпосередньо для призначення пенсії на підставі не чинної норми відсутні.

Таким чином, підстави для зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001 року) та виплачувати з 14.12.2017 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-395вих-17 від 14.12.2017 року без обмеження розміру відсутні.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року у справі №П/811/22/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 15 травня 2018 року та відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18.05.2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва