Справа № 756/10717/17
Суддя: Андрейчук Т. В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа пр. №2-а/756/72/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретарів судового засідання - Приходько І.А.,

Субіна М.О.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_2,

представник відповідача - Сорокіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання призначити пенсію.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 21 серпня 1991 року працювала у ПАТ "Київмедпрепарат" апаратником хімічної очистки препаратів біосинтезу та майстром цеху.

Як стверджувала ОСОБА_4, робота на вказаних посадах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Позивач зазначила, що вона досягла 51 року, у неї був необхідний стаж роботи, а тому згідно з приписами указаної норми вона звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогою призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах.

Проте відповідачем було відмовлено ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з покликанням на те, що період роботи позивача з 09 червня 1998 року до 19 жовтня 2000 року на посаді майстра цеху №2, майстра ділянки хімічної очистки цеху №2 та майстра ділянки хімічної очистки цеху №6 не може враховуватись до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_4 стверджувала, що відмова Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суперечить закону, а тому просила визнати її протиправною та зобов'язати відповідача призначити їй таку пенсію, починаючи з 02 лютого 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя, просила суд їх задовольнити.

Представник Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що підстави для призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відсутні, а тому просила суд відмовити їй у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 20 серпня 1991 року працювала на різних посадах у ПАТ "Київмедпрепарат". Так, з 20 серпня 1991 року до 25 жовтня 1992 року вона працювала апаратником хімічної очистки препаратів біосинтезу цеху №2; з 26 жовтня 1992 року до 01 грудня 1992 року - лаборантом-мікробіологом цеху №2; з 02 грудня 1992 року до 16 квітня 1993 року - апаратником хімічної очистки препаратів біосинтезу цеху №2; з 17 квітня 1993 року до 01 червня 1998 року - майстром цеху №2; з 02 червня 1998 року до 31 липня 1998 року - апаратником хімічної очистки препаратів біосинтезу цеху №2; з 01 серпня 1998 року до 30 червня 1999 року - майстром цеху №2; з 01 липня 1999 року до 01 серпня 2003 року - майстром хімічної очистки цеху №6 (а. с. 15-18, 23-24).

02 лютого 2017 року позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки вона досягнула 51 року, має необхідний стаж, у тому числі 11 років 04 місяці та 07 днів на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Листом від 05 травня 2017 року за вих. №25752/02 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_4, що рішенням від 28 квітня 2017 року №1210 о/р їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", мотивуючи це тим, що період роботи позивача з 09 червня 1998 року до 19 жовтня 2000 року на посаді майстра цеху №2 не може враховуватись до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, позаяк робоче місце майстра ділянки хімічної очистки цеху №6 не атестоване. При цьому відповідач погодився, що періоди роботи позивача з 20 серпня 1991 року до 25 жовтня 1992 року, з 02 грудня 1992 року до 08 червня 1998 року і з 20 жовтня 2000 року до 31 липня 2003 року (загальною тривалістю 09 років 05 місяців 25 днів) можуть бути зараховані до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання про правомірність дій Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд виходить з такого.

01 січня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 2 Розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Нормою п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абз. 1 цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними 51 року - з 01 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст. 100 даного Закону.

Так, положеннями вказаної статті встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст. ст. 13, 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383.

Відповідно до норми п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків №1, №2, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, застосовувалися до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовувалися Списки №1, №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки №1, №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162.

Згідно з п. 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. п. 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно з п. п. 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документи, які можуть підтверджувати результати атестації робочого місця за умовами праці, є: наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №604/328/17).

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Верховний Суд України у постановах від 10 березня 2015 року (справа №21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа №21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа №21-6501а15), а також Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року (справа №732/2003/14) висловили правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідач не заперечує, що періоди роботи ОСОБА_4 у ПАТ "Київмедпрепарат" з 20 серпня 1991 року до 25 жовтня 1992 року, з 02 грудня 1992 року до 08 червня 1998 року і з 20 жовтня 2000 року до 31 липня 2003 року (загальною тривалістю 09 років 05 місяців 25 днів) можуть бути зараховані до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Однак, періоди роботи позивача у ПАТ "Київмедпрепарат" з 09 червня 1998 року до 19 жовтня 2000 року, на думку Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, не можуть враховуватись до стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає, що такі висновки відповідача є передчасними, зробленими без повного та всебічного дослідження документів, наданих ОСОБА_4 на підтвердження факту перебування нею на посадах, що містяться у Списку №2, а також зайнятості за відповідною професією за результатами атестації умов праці.

Так, з 01 серпня 1998 року до 30 червня 1999 року ОСОБА_4 працювала майстром цеху №2 (дільниця хімчистки) (а. с. 16, 100, 127-128, 129-130, 144).

Наказом акціонерного товариства "Київмедпрепарат" від 25 квітня 1995 року №104 затверджено Перелік робочих місць по цехах, дільницях, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 (а. с. 105, 106-107, 108).

За результатами проведеної атестації умов праці робота на посаді майстра цеху №2 (дільниця хімчистки) надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а. с. 108).

Зважаючи на те, що на момент звернення до органу Пенсійного фонду України позивач досягла 51 року, у неї був необхідний стаж, у тому числі понад 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_4 мала право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд погоджується з рішенням відповідача, що період роботи позивача майстром цеху №6 (дільниця хімчистки) не надає права на зарахування його до пільгового стажу, позаяк указану посаду не віднесено до посад з важкими та шкідливими умовами праці, передбачену Списком №2, за результатами атестації робочих місць за умовами праці від 25 квітня 1995 року №104 (а. с. 16-17, 100, 108, 131-132).

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Усупереч наведеній нормі Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не доведено правомірність ухваленого ним рішення від 28 квітня 2017 року №1210 о/р про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправним зазначене рішення відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 передбачено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії.

Таким чином, призначення особі пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Згідно з Рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства. Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати відповідача переглянути рішення про відмову ОСОБА_4 у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", повторно розглянувши заяву про призначення пенсії.

Указаний спосіб судового захисту буде належним та достатнім для відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд, вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28 квітня 2017 року №1210 о/р про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, 14, ідентифікаційний код в ) повторно розглянути заяву ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за результатами розгляду якої ухвалити відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук