Справа № 802/734/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2018 р. Справа № 802/734/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Тетяни Юріївни,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Плахотнюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що будучи членом ФГ "САДІВНИК-А", звернулась в червні 2016 року до ГУ Держгеокадастру із клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) 2,83 умовних кадастрових гектарів для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності). Листом від 02.07.2016 року №Д-10146/0-3444/6-16 управління відмовило в наданні дозволу. Позивач не погоджуючись із вказаною відмовою звернулась до суду із адміністративним позовом. За результатами розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом винесено постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову. Вінницьким апеляційним адміністративним судом - постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності), які викладені в листах від 02.07.2016 за №Д-10146/0-3444/6-16 та від 06.09.2016 за № Д-14314/0-4302/6-16.

Зобов'язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, орієнтовною площею 2,83 гектари на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту). В решті позовних вимог відмовити.

Однак, Головне управління Держгеокадастру на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду, розглянувши повторно клопотання ОСОБА_3, 04.09.2017 відмовило у надані відповідного дозволу.

Не погоджуючись із вказаною відмовою позивач звернулась до суду з даним позовом та просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у не наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності), яка викладена у формі листа від 04.09.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності).

Ухвалою від 03.03.2018 відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою від 23.03.2018 та 24.04.2018 розгляд справи відкладено з підстав визначених ч. 2 ст. 205 КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача щодо заявлених позовних заперечувала та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову. Зокрема зазначила, що рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду було виконане відповідачем в повному обсязі та повторно розглянуто клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. При цьому, відмовляючи у наданні такого дозволу, відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, які передбачені Земельним кодексом України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частин 1, 2, п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно п. "а" ч. 1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

За частинами 1, 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

В червні 2016 року позивач у відповідності до норм ч. 6 ст. 118 ЗК України, звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,83 га на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області у власність для ведення фермерського господарства.

Листом від 02.07.2016 року за № Д-101463/0-3444/6-16 управління відмовило ОСОБА_3 в наданні вищевказаного дозволу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду по справі №802/194/17-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фермерське господарство "Садівник-А" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії від 27.02.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вінницьким апеляційним адміністративним судом 03.08.2017 винесено постанову по справі №802/194/17, якою постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності), які викладені в листах від 02.07.2016 за №Д-10146/0-3444/6-16 та від 06.09.2016 за № Д-14314/0-4302/6-16.

Головне управління Держгеокадастру, на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2017, розглянуло повторно клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Раківської сільської ради Топашпільського району Вінницької області.

За результатами розгляду клопотання відповідачем прийнято відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність №Д-14314/0-7298/6-17 від 04.09.2017 зі змісту якої слідує, що ОСОБА_3 не надано документів в підтвердження досвіду роботи у сільському господарстві або наявності освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. В зв'язку із наведеним, документи не відповідають вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відтак, останнім прийнято повторно відмову від 045.09.2017 №Д-14314/0-7298/6-17 без урахувань висновків рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2017 по справі №802/194/17-а, за яким вказано, що на підставі договору оренди землі № 215 від 06.05.2014, укладеному між ОСОБА_5 та ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_5 надана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Раківської сільської ради (за межами населеного пункту) Томашпільського району Вінницької області, площею 24,1364 га - багаторічні насадження, кадастровий номер НОМЕР_2, терміном на 7 років.

ОСОБА_5 було створено ФГ "САДІВНИК-А", яке використовує на правах довгострокової оренди вищевказану земельну ділянку.

Згідно п. 1.3 наявного статуту ФГ "САДІВНИК-А", ОСОБА_5 є засновником, а ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є його членами.

Слід відзначити, що обов'язковість судових рішень гарантується статтею 124 Конституції України. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Найважливішим результатом здійснення правосуддя адміністративними судами є ухвалення судового рішення.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов'язковим до виконання на всій території України.

Аналогічний правовий підхід викладено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", в якому Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до приписів ст. 31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно ст.32 ЗК України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).

Частиною 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У такому клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд вважає, що спірна відмова прийнята з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто всупереч висновкам суду у справі №802/191/17-а; без урахування принципу пропорційності та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, така оскаржувана відмова визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності), то суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду України викладеною в рішення від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

Крім того, судом встановлено, що заява позивача повторно розглядалась Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області. Проте, відповідачем повторно відмовлено позивачу з тих підстав, що немає відомостей про досвід відповідної роботи або освіти. Однак, відповідно до судового рішення у справі №802/194/17-а позивач є членом фермерського господарства, про що відомо було відповідачу, який був стороною у справі.

Таким чином, враховуючи, що позивач неодноразово зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з одного і того ж питання, при цьому, є судові рішення, які набрали законної сили, з огляду на наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, суд дійшов висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, який може бути застосований при прийнятті рішення у даній адміністративній справі. Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

За наведених обставин, суд відхиляє клопотання сторони про постановлення окремої ухвали.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності), яка викладена у формі листа від 04 вересня 2017 року №Д-14314/0-7298/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 2,83 в умовних кадастрових гектарах для ведення фермерського господарства на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності).

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентиф. код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентиф. код НОМЕР_1).

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027, ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 17.05.2018.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна