Справа № 318/2388/14-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року

Київ

справа №318/2388/14-а

адміністративне провадження №К/9901/2623/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вільнянської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Держземагентства у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Мельника В.В., Юхименка О.В., Нагорної Л.М. від 03 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 березня 2012 року у справі № 811/508/2012; провадження № 2-а/811/18/2012 адміністративний позов ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області (далі по тексту - відповідач) задоволено, зокрема:

визнано протиправними дії Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області;

зобов'язано Вільнянську районну державну адміністрацію Запорізької області розпорядженням голови райдержадміністрації або особи, яка буде виконувати обов'язки голови райдержадміністрації, надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель запасу та резерву, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області в контурі № 517 і № 516 по АДРЕСА_2 у с. Грізне Вільнянського району розміром 200 метрів довжини та 100 метрів ширини згідно схеми села та землеустрою;

зобов'язано Вільнянську районну державну адміністрацію Запорізької області розпорядженням голови райдержадміністрації або особи, яка буде виконувати обов'язки голови райдержадміністрації, надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації щодо організації території земельних часток паїв в частині сіножатей, пасовищ (випасання худоби), багаторічних насаджень, розташованої в кінці АДРЕСА_1 тобто біля колгоспного двору позивача площею 2 га та розміром 100 метрів впродовж АДРЕСА_2 та 200 метрів у довжину перпендикулярно вулиці згідно схеми села та землеустрою;

зобов'язано голову Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області або особу, яка буде виконувати обов'язки голови райдержадміністрації, вчинити дії щодо анулювання державного акта на землю ліквідованого КСП «Таврія», а саме: розпорядженням голови райдержадміністрації визнати таким, що втратив чинність державний акт на право колективної власності КСП «Таврія» на землю серії ЗП 00034 від 31 березня 1994 року, зареєстрованого в книзі записів за № 506 у зв'язку із зняттям з обліку в ЄДРПУ та передачі у власність земель членам КСП.

До суду першої інстанції звернувся Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області (далі по тексту - заявник) із заявами, в яких просить:

- змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 811/508/2012 (провадження №2а-811/18/2012), виданого 19 червня 2012 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області шляхом постановлення: «зобов'язати Головне управління Держземагентства у Запорізькій області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації щодо організації території земельних часток паїв в частині сіножатей, пасовищ (випасання худоби), багаторічних насаджень розташованої в кінці АДРЕСА_1 тобто біля колгоспного двору позивача, площею 2 га та розміром 100 метрів впродовж АДРЕСА_2 та 200 метрів у довжину перпендикулярно вулиці згідно схеми села та землеустрою»;

- змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 811/508/2012 (провадження №2а-811/18/2012), виданого 19 червня 2012 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області шляхом постановлення: «зобов'язати Головне управління Держземагентства у Запорізькій області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель запасу та резерву, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області в контурі № 517 і № 516 по АДРЕСА_2 у с. Грізне Вільнянського району розміром 200 метрів довжини та 100 метрів ширини згідно схеми села та землеустрою».

Зазначені заяви обґрунтовані тим, що виконання рішення суду Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області є неможливим.

Також, згідно матеріалів справи, до суду першої інстанції звернувся позивач із заявою від 18 серпня 2014 року (вх. №3461 від 18.08.2014 року), в якій просила:

- змінити спосіб та порядок виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області шляхом визначення наступного порядку та способу: «зобов'язати Головне управління Держземагентства у Запорізькій області по вул. Парамонова, 15, м. Запоріжжя надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га із земель запасу та резерву, розташованих на території Любимівської сільради Вільнянського району Запорізької області в контурі № 517 і № 516 по АДРЕСА_2 у с. Грізне Вільнянського району розміром 200 метрів довжини та 100 метрів ширини згідно схеми села та землеустрою. Також надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток паїв в частині сіножатей, випасання худоби, багаторічних насаджень».

Жодних обґрунтувань вимог вищевказаної заяви позивачем не наведено.

Ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року у справі № 318/2388/14-а, провадження № 6-а/318/6/2014 у задоволенні вищевказаних заяв Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області відмовлено. Заяву позивача задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року апеляційну скаргу Головного управління Державного земельного агентства у Запорізькій області задоволено, постанову Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року скасовано.

У задоволенні заяв Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа № 811/508/2012 (провадження № 2а-811/18/2012), виданого 19 червня 2012 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області відмовлено.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 від 18 серпня 2014 року (вх. № 3461 від 18.08.2014 року) про зміну способу та порядку виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області відмовлено.

Приймаючи рішення про задоволення апеляційної скарги, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що подана позивачем заява є логічно неузгодженою, відсутнє обґрунтування заявлених вимог, що позбавило суд можливості однозначно встановити волевиявлення позивача та визначити на здійснення яких саме процесуальних дій спрямована вказана заява.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняте нове.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі № 318/2388/14-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі-доповідача Касаційного адміністративного суду ОСОБА_3 від 26.01.2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Вільнянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Від учасників справи у встановлений касаційним судом термін (до 26 лютого 2018 року) відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник - Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області, звертаючись до суду із заявами, в яких просив змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа, виданого 19 червня 2012 року Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області.

Колегія суддів апеляційної інстанції звернула увагу на те, що чинним законодавством не передбачена процесуальна можливість звернення осіб або державного виконавця із заявами про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа, з огляду на що вимоги таких заяв не підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 263 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання судового рішення.

Стосовно заяви позивача від 18 серпня 2014 року (вх. № 3461 від 18.08.2014 року) слід звернути увагу на наступне.

Із аналізу змісту частини першої статті 263 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що особа, яка звертається до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, повинна навести обставини, що ускладнюють виконання такого судового рішення, як то відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо. Зазначене надає суду можливість співставити заявлені особою в такій заяві вимоги із тими обставинами, які, на думку заявника, ускладнюють виконання судового рішення та таким чином надати оцінку обґрунтованості заявлених вимог в цілому.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

Разом з тим, подана позивачем до суду першої інстанції заява, в якій вона просить змінити спосіб та порядок виконання рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області шляхом визначення порядку та способу, не містить жодного обґрунтування та наведення обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, зокрема, у контексті наведених у частині першій статті 263 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прикладів таких обставин.

Також із системного дослідження вимог вказаної заяви позивача та резолютивної частини постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 березня 2012 року у справі № 811/508/2012; провадження № 2-а/811/18/2012 вбачається, що останній просить змінити тільки особу, яку судовим рішенням зобов'язано надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для безоплатної приватизації.

У відповідності до частини першої статті 264 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій зазначив про необхідність зміни способу та порядку виконання судового рішення, не навівши жодної обставини, яка ускладнює його виконання, шляхом заміни особи, яка зобов'язана виконати судове рішення, порядок здійснення якої встановлений частиною першою статті 264 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та передбачає подання заяви саме про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції, окрім того, констатує факт, що суд першої інстанції ухвалою про зміну порядку та способу виконання рішення суду фактично змінив своє ж рішення по суті та самостійно змінив спосіб захисту, поклавши обов'язок по виконанню судового рішення на особу, яка не була відповідачем у справі, питання щодо допущення процесуального правонаступництва відносно якої не вирішувалось, як і не вирішувалось питання щодо заміни сторони виконавчого провадження на стадії виконання судового рішення.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання позивача в касаційній скарзі на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі № 318/2077/14-а (6а/318/5/2014), оскілки по вказаній справі предметом спору була заміна сторони виконавчого провадження, а не зміна способу та порядку виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року відповідає, а вимоги касаційної скарги є неприйнятними.

Тому рішення суду апеляційної інстанцій у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко