Справа № 826/4228/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4228/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І., Качур І.А., Федорчук А.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, Лтд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, у м.Києві, повний текст складено 12 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Бош Інтернешнл, Інк., Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, Лтд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України в особі державного реєстратора Хафусової Владислави В`ячеславівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-Трейд 2015», Вищий навчальний заклад «Київський економічний інститут менеджменту» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Бош Інтернешнл, Інк. (далі - Позивач 1), Підприємство з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, Лтд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Позивач 2) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України в особі державного реєстратора Хафусової Владислави В`ячеславівни (далі - Відповідач), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-Трейд 2015» (далі - Третя особа 1), Вищий навчальний заклад «Київський економічний інститут менеджменту» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Третя особа 2) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусовою Владиславою Вячеславівною від 21.09.2015 року, індексний номер 24591540.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання; зокрема, зазначає, що 14.03.2017 року відкрито кримінальне провадження №0000138 за заявою ТОВ «Бі енд Пі, Лтд» з кваліфікацією ч.4 ст.190 КК України, тобто саме в цей день Позивачі дізнались про порушення своїх прав та інтересів. Крім того, Позивачі могли дізнатись про порушення своїх прав та інтересів з боку суб'єкта вкладних повноважень виключно на підставі двох фактів: або з матеріалів реєстраційної справи, з якими Позивачі ознайомились; або на підставі певних ознак, які повинні були мати правову підставу. Жодних інших фактів, які би могли свідчити про порушення прав та інтересів Позивачів саме з боку суб'єкта владних повноважень не могло існувати та не існує. Факт наявності запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на думку апелянта, не може бути доказом порушення прав та інтересів Позивачів саме з боку суб»єкта владних повноважень, оскільки здійснення такого адміністративного акту могло бути вчинено через незаконні дії інших осіб.

Позивачем 1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу Позивача 2 та просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

Третьою особою 1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався, однак вказане не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача 2, заперечення представника Третьої особи 1, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачами пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України; також клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду не подавалось.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є оскарження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Хафусовою Владиславою Вячеславівною від 21.09.2015 року, індексний номер 24591540.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року).

Так, згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень.

Початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тобто, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися.

Положеннями статті 99 КАС України, яка була чинна на момент подачі адміністративного позову, визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначають Позивачі про порушення своїх прав дізнались 14.03.2017 року, тобто саме в день відкриття кримінального провадження №0000138 за ч.4 ст.190 КК України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 01.10.2015 року ТОВ «Д-Трейд 2015» надіслано лист за вих.№01-10 на адресу Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» у формі ТОВ, учасниками якого є Позивачі; у вказаному листі ТОВ «Д-Трейд 2015» просило видати податкову накладну у зв'язку з переходом права власності на будівлю адміністративно-побутового корпусу №36 (літ.А), яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Смоленська, 31-33 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0); вказаний лист отримано 01.10.2015 року ректором Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» у формі ТОВ особисто, про що свідчить його підпис (а.с.76 том 6).

16.01.2016 року ТОВ «Д-Трейд 2015» направлено лист за вих.№16-02 на адресу Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд ПІ, ЛТД» у формі ТОВ, яким також було проінформовано про набуття права власності на вищезазначену будівлю; вказаний лист 16.01.2016 року особисто отримано директором Позивача 2, про що свідчить розписка на вказаному листі (а.с.63 том 6).

Також в матеріалах справи наявна копія заяви про рейдерський захват нерухомості від 16.01.2016 року, яка підписана ректором ВНЗ «Київський економічний інститут менеджменту» В.Д.Рожок, директором компанії-засновника ТОВ «Бі енд Пі, ЛТД» О.А.Романчук, уповноваженим представником компанії-засновника з США «Бош Інтернешнл Інк.» І.А.Гуліда (а.с.72-74 том 6).

Позивачами в додатках до позовної заяви надано копію інформаційної довідки №45258426 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна; дата формування зазначеної довідки є 07.10.2015 року (а.с.25-32 том 1).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що адміністративний позов був пред'явлений до суду 24.03.2017 року з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Між тим, Позивачами не зазначено будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання причин пропуску Позивачами строку звернення до адміністративного суду поважними є вірним.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 312, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, Лтд» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 17 травня 2018 року.