Справа № 804/572/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 року Справа № 804/572/18
17.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та зобовязання видати вказану довідку.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звертався до відповідача із заявою про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, проте йому було відмовлено на підставі того, що відповідно до ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та листа розяснення Департаменту соціального захисту населення №5181/0/192-14 від 09.12.2014 року, визначено що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені ст.1 цього Закону, на момент їх виникнення. Таким чином, для видачі довідки переміщеної особи є обовязковою дата реєстрації місця проживання на момент початку антитерористичної операції, проте заявником не надано достатньо доказів на підтвердження вказаного факту.
Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки, ним надано достатньо доказів для видачі вказаної довідки, крім того, на його думку, моментом виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення є не дата початку антитерористичної операції, а дата, коли виникли обставини, за яких особа змушена була залишити своє місце проживання.
22.01.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено адміністративний позов без руху.
20.02.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження.
15.03.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував та у якому зазначено, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Зі змісту позовної заяви та відзиву на адміністративний позов встановлено, що ОСОБА_1 звертався до управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради із заявою про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. До даної заяви позивачем було додано наступні документи:
- копія паспорту ОСОБА_1, виданий Сєвєродонецьким МВ УДМВС України у Луганській області 08 червня 2016 року, в якому вказано місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, пр..ЛенінаАДРЕСА_2;
- копія особової медичної книжки №167467, видана ОСОБА_1 ОСОБА_2 вищим професійним училищем сфери послуг 03 вересня 2007 року, в в якому зазначено домашню адресу: АДРЕСА_3.
За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів встановлено, що у паспорті заявника вказане місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проте дата реєстрації не вказана та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.
14.11.2017 року листом управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради відмовлено позивачу у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та розяснення Департаменту соціального захисту населення №5181/0/192-14 від 09.12.2014 року, визначено що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені ст.1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Крім того, у листі зазначено що для довідки переміщеної особи є обовязковою дата реєстрації на момент початку АТО, а саме станом на 07 квітня 2014 року, у звязку з чим, відсутні законні підстави для видачі вищевказаної довідки.
Позивач вважає, що відмова Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи є протиправною, що і стало підставою для звернення позивача до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Стаханов, Луганської області.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Виходячи з вищевикладеного, моментом виникнення обставин, які змусили особу залишити або покинути своє місце проживання є початок антитерористичної операції, уведений в дію указом Президента України N 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" - 14 квітня 2014 року.
Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, регулюється порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року N 509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції".
Порядком передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки. В свою чергу, наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2016 року N 1610 затверджено форму заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п. 3 Порядку, заява про взяття на облік повинна містити зокрема відомості про зареєстроване та фактичне місце перебування заявника.
Відповідно до п.3 ч. 7 ст.4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про отримання довідки долучено копію паспорта ОСОБА_1, виданого Сєвєродонецьким МВ УДМВС України у Луганській області 08 червня 2016 року, в якому вказано місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, проте, в наданій копії паспорту відсутня дата реєстрації місця проживання.
Також, до заяви було додано копію особової медичної книжки №167467, виданої 03 вересня 2007 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 Вищим професійним училищем сфери послуг, в якій зазначено домашню адресу позивача: АДРЕСА_4.
Вказані документи дійсно не доводять наявності реєстрації місця проживання або факту проживання позивача на території проведення антитерористичної операції станом на 14 квітня 2014 року, проте копія паспорту підтверджує наявність реєстрації позивача у м.Стаханов, Луганської області, яке входить переліку населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно з п. 8 Порядку, заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо:
1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;
2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;
3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);
4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;
5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.
Таким чином, єдиною підставою для відмови позивачу у видачі довідки була відсутність доказів на підтвердження реєстрації місця проживання або факту проживання на території проведення антитерористичної операції станом на 14 квітня 2014 року, а саме: відсутність у наданій копії паспорту дати реєстрації позивача у м.Стаханов, Луганської області, яке входить переліку населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи необхідна позивачу для призначення соціальних виплат що випливає із п.5 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365, відповідно до якого для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та предявляється оригінал такої довідки.
Відповідно до п.6. вказаного Порядку, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України, який протягом пяти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.
Відповідно до ч.1 п.7 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.
Таким чином, оскільки у відповідача наявні повноваження щодо проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві про призначення (відновлення) соціальних виплат інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, він мав можливість встановити дату реєстрації місця проживання позивача у м.Стаханов, Луганської області, яка відсутня у наданій копії паспорту.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Згідно із ч.2 ст.7 вказаного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
З аналізу вказаних норм випливає висновок, про те, що відповідач, як субєкт владних повноважень, повинен вживати всіх можливих заходів спрямованих на інтеграцію внутрішньо переміщених осіб за новим місцем проживання в Україні та призначення всіх необхідних виплат.
Отже, оскільки єдиною підставою для відмови позивачу у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи була відсутність у наданій копії паспорту дати реєстрації місця проживання, при цьому відповідач не вчинив жодних дій спрямованих на встановлення вказаної дати, суд вважає відмову у видачі даної довідки передчасною, а дії вчиненні з приводу надання цієї відмови протиправними.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправною відмови відповідача у видачі позивачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.
Щодо вимоги про зобовязання відповідача видати позивачу довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо забезпечення реалізації державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення.
Суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
В даному випадку питання, щодо видачі довідки про про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи віднесено до компетенції відповідача - Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради та приймається ним на основі адміністративного розсуду. У зв'язку з чим, суд відмовляє в вимозі позивача про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради видати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.
У відповідності до ч.3 ст.245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до п.4 ст.245 КАС України у випадку прийняття судом рішення, про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, з метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства, з урахуванням правової оцінки, наведеної у даному рішенні.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0.938594641.1 від 15.01.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов'язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає поверненню в сумі 352,40 грн., що становить 50 відсотків від суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити здійснені ОСОБА_3 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок), що документально підтверджується квитанцією №0.0.938594641.1 від 15.01.2018 року за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська виконкому Новомосковської міської ради.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4