Справа № 826/10983/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 травня 2018 року 15:00 № 826/10983/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Морозовій Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиДержавного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Ярослава Сергійовича Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Караченцев Артем Юрійович (ліквідатор Публічного акціонерного товариства «Омега Банк»)
провизнання протиправним та скасування рішення
за участю:

представника позивача - ОСОБА_4;

представника третьої особи 1 - ОСОБА_5;

представника третьої особи 3 - ОСОБА_6

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі також - позивач або ОСОБА_1) з позовною заявою до Державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Ярослава Сергійовича (далі також - відповідач 1 або державний реєстратор), Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради (далі також - відповідач 2 або КП «Добробут»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі також - третя особа 1 або ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»), Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі також - третя особа 2 або ПАБ «Омега Банк»), Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (третя особа 3 або ПАТ «Фідобанк»), в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства «ДОБРОБУТ» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36394428 від 31.07.2017, яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», зареєстровано право приватної власності на квартиру № 47, загальною площею 69.3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Бориса Гмирі, будинок 9.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки Державним реєстратором, всупереч положенням чинного законодавства, під час дії заборони на відчуження, прийнято рішення про державну реєстрацію за третьою особою 1 права власності на квартиру № 47, загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Бориса Гмирі, будинок 9, отже таке рішення є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки порушує права та законні інтереси позивача.

В ході судового розгляд справи, судом до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, також були залучені - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - третя особа 4 або Департамент) та ліквідатор Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» Караченцев Артем Юрійович (далі також - третя особа 5 або Караченцев А.Ю.).

Третя особа 1 подала суду відзив на позов, в якому зазначила про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вважає, що Державний реєстратор при прийнятті спірного рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, отже відсутні правові підстави для скасування такого рішення.

Інші учасники справи письмових заперечень чи пояснень по суті спору суду не подали.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Лівобережною філією АКБ «ТАС-Комерцбанк» 26.01.2006 укладено кредитний договір № 04/3728-С, в рахунок виконання зобов'язань за яким, між тими ж сторонами був укладений іпотечний договір № 560 від 26.01.2006, за яким позивач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру №47, яка знаходиться у будинку № 9 по вул. Бориса Гмирі в м. Києві, про що був внесений відповідний запис до державного реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2818449).

Також, між позивачем та ВАТ «Сведбанк» 28.07.2008 укладено кредитний договір №2615/0708/88-028 (основне зобов'язання), з метою забезпечення виконання зобов'язань за яким, було укладено іпотечний договір № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28.07.2008 (реєстраційний номер 7958). На забезпечення виконання основного зобов'язання позивач (Іпотекодавець) передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» (Іпотекодержателю) належну йому на праві власності трикімнатну квартиру загальною площею 69,3 кв.м., під номером 47, яка знаходиться у будинку № 9 по вул. Бориса Гмирі в м. Києві, про що був внесений відповідний запис до державного реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 7643438).

При цьому, згідно з умовами іпотечного договору № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28.07.2008 (пункт 12.3.1.), задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя). Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» засвідчили, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобов'язання.

Згідно з доводами позивача, 17.07.2013 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» 748 428,33 грн. боргу, суд видав виконавчий лист № 2-5675/12, на підставі якого відділом ДСВ Печерського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 39472765 та постановою державного виконавця від 05.03.2013 у зазначеному виконавчому провадженні накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, про що внесений відповідний запис до реєстру обтяжень нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2468627 спеціальний розділ).

Наведена інформація підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо суб'єктів від 11.02.2015 № 33461282.

Разом з тим, як зазначає позивач, нещодавно вона дізналась, що 31.07.2017 Державним реєстратором на підставі іпотечного договору № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28.07.2008, договору про відступлення прав за іпотечним договором № 6970 від 28.11.2012, вимоги про усунення порушень від 07.02.2014, рекомендованого повідомлення від 15.02.2014, на підставі іпотечного застереження у іпотечному договорі, зареєстровано право власності на спірну квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36394428 від 31.07.2017).

Вважаючи таке рішення Державного реєстратора протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Разом з тим, з матеріалів реєстраційної справи по спірному об'єкту нерухомості судом встановлено, що 08.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами (реєстровий номер 6970), за яким ПАТ «Сведбанк» як первісний іпотекодержатель відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, у тому числі іпотечним договором № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28.07.2008. Отже, до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» перейшли усі права і зобов'язання первісного іпотекодержателя як сторони, що іменується «Іпотекодержатель» у зобов'язаннях, які виникли на підставі відповідних іпотечних договорів.

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 07.02.2014 надсилало позивачу вимогу про усунення порушень основного зобов'язання, якою вимагало сплатити борг за кредитним договором № 2615/0708/88-028 від 28.07.2008 та попереджало про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання вимоги протягом тридцятиденного строку (отримана позивачем 15.02.2014, що підтверджується зворотним повідомлення про вручення поштового відправлення).

Також, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 07.06.2016 надсилало позивачу повідомлення про намір звергнути стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» за іпотечним договором № 2615/0708/88-028-Z-28 від 28.07.2008.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням представників сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуваннях усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На момент прийняття спірного рішення, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулював Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі також - Закон).

Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 8 частини першої статті 2 Закону, у ньому в наступному значенні вживаються терміни, зокрема: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору; реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.

За приписами пункту 1 частини першої статті 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, окрім іншого, гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Державній реєстрації прав підлягають, зокрема: право власності; іпотека; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження (частина перша статі 4 Закону).

До організаційної системи державної реєстрації прав відносяться, окрім інших, акредитовані суб'єкти (пункт 2 частини першої статті 6 Закону).

Згідно з пунктом 1 частини першої, частини другої статті 9 Закону, до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить, зокрема забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; формування та зберігання реєстраційних справ.

Акредитовані суб'єкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з суб'єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Відповідно до статті 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною першою, другою та п'ятою статті 12 Закону, Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, окрім іншого, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Разом з тим, умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі також - Порядок, відповідно, у редакції, яка діяла на момент прийняття спірного рішення).

Відповідно до пунктів 6, 7, 9, 11, 12, 18, 19 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа встановлює особу заявника. У разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповноважена особа перевіряє обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Обсяг повноважень особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи, перевіряється на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за допомогою порталу електронних сервісів.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Формування та реєстрація заяв проводиться в порядку черговості звернення заявників до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з пунктом 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Відповідно до пункту 61 Порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

За приписами пункту 6 частини першої, частини другої статті 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону, державний реєстратор, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Виходячи з наведеного в сукупності вбачається, що державний реєстратор під час здійснення реєстраційних дій має дотримуватися вимог Конституції України та законів України, а також здійснювати свої повноваження у встановлений ними спосіб та у межах наданих повноважень. На державного реєстратора Законом та Порядком покладено обов'язок перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (у тому числі, наявності/відсутності обтяжень прав на нерухоме майно).

При цьому, наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи № 000, з метою державної реєстрації права власності на спірну квартиру, представником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» були подані Державному реєстратору наступні документи, окрім іншого: заява про державну реєстрацію права власності, подана представником товариства Щербиною А. П., який діяв на підставі статуту і протоколу загальних зборів учасників товариства; договір про відступлення прав за іпотечним договором № 6970; іпотечний договір 2615/0708/88-028-2-28 від 28.07.2008 (реєстраційний номер 7957); вимога про усунення порушень від 27.02.2014; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вказана реєстраційна справа, окрім вищезазначених документів, зокрема містить в собі: квитанцію про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав від 26.07.2017; копію кредитного договору № 2615/0708/88-028 від 28.07.2008; договір факторингу від 28.11.2012 № 15, укладений між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужений об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 31.07.2017, індексний номер 93296343, сформований за запитом Державного реєстратора; відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав від 31.07.2017 (ідентифікатор пошуку 93298710), сформовані за запитом Державного реєстратора; примірник спірного рішення; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2017, індексний номер 93305229.

Згідно з інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужений об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 31.07.2017, індексний номер 93296343, сформованою за запитом Державного реєстратора під час здійснення ним реєстраційної дії (прийняття спірного рішення від 31.07.2017 № 36394428) - реєстрація за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на спірну квартиру, у вказаних реєстрах інформація про обтяження спірної квартири арештом на підставі постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 05.09.2013 № 39472765 не відображена (не значиться).

Отже, враховуючи положення частини п'ятої статті 12 та статті 24 Закону, у Державного реєстратора були відсутні підстави ставити під сумнів достовірність даних Реєстру та відмовити ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у реєстрації права власності на спірну квартиру, оскільки на момент прийняття спірного рішення від 31.07.2017 № 36394428, вказане товариство документально підтвердило право на реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки (спірної квартири) у порядку частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», а Реєстр не містив даних про обтяження спірної квартири арештом.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного рішення від 31.07.2017 № 36394428 протиправним.

Разом з тим, суд вважає, що зазначене спірне рішення від 31.07.2017 № 36394428 підлягає скасуванню, оскільки як вбачається з наданих позивачем доказів, на все його нерухоме майно накладено арешт, який зареєстрований в Реєстрі 12.09.2013, номер запису про обтяження 2468627, доказів про скасування чи знаття якого, відповідачами чи іншими особами суду не надано, що унеможливлювало з 12.09.2013 та унеможливлює вчинення реєстраційних дій по реєстрації права власності на майно позивача (у тому числі, щодо спірної квартири) до скасування (зняття) відповідного арешту.

Суд також не залишає поза увагою той факт, що відповідачами не подано суду відзиву на позов, що за правилами частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України дає суду можливість кваліфікувати таку поведінку відповідачів як визнання позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення їхніх представників, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, відповідачі належним чином не виконали обов'язку щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно філії Комунального підприємства «ДОБРОБУТ» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36394428 від 31.07.2017, яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», зареєстровано право приватної власності на квартиру № 47, загальною площею 69.3 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Бориса Гмирі, будинок 9.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути судові витрати в сумі 320 (триста двадцять гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 01015, АДРЕСА_1) шляхом їх безспірного списання з рахунків Комунального підприємства «ДОБРОБУТ» Литвинівської сільської ради (, адреса: 07334, Київська обл., Вишгородський район, село Литвинівка, ВУЛ. ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 1, корпус А) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 17.05.2018

Суддя П.О. Григорович