Справа № 815/870/18
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/870/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 12.03.2018р. вхід.№6629/18), просить суд зобов'язати Головне Управління ДМС України в Одеській області у подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р ), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації; зобов'язати ОСОБА_3 районний відділ в місті Одеса ДМС України видати (без використання засобів ЄДДР України) ОСОБА_2 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992року (ред. 2012року), та у подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р.), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до приписів Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України від 26 червня 1992року №2235-ІІІ, з урахуванням положень статті 13, частин 2, 4, 6 статті 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України може виготовлятися не лише у формі картки з безконтактним електронним носієм, а й у формі паспортної книжечки. З огляду на чинне правове регулювання спірних правовідносин позивачка вважає, що позбавлення її сина, як громадянки України, права вибору форми документа, що посвідчує особу власника і підтверджує громадянство України, є неправомірним, у звязку з чим за відсутності встановлених Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» підстав відповідач не має права відмовляти у видачі такого документа, як паспорт громадянина України, у формі паспортної книжечки. Крім того, паспорт громадянина України, у формі паспортної книжечки повинен бути виданий субєктом владних повноважень у звязку з релігійними переконаннями ОСОБА_2, та зумовлені можливим настанням негативних наслідків для людини в разі формування у Єдиному державному демографічному реєстрі унікального номера.

Відповідач Головне управління ДМС України в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 03.04.2018р. вхід.№9286/18), наголошуючи, зокрема, що особам, які досягли 14-річного віку обмін паспорта громадянина України, оформлюється лише на паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, зразок бланка якого, затверджено ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302 (в редакції ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2016р. №745). Крім того, на думку відповідача, релігійні переконання конкретної особи не є, і не можуть бути підставою для невиконання/порушення приписів закону як з боку такої особи, так і з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідачем ОСОБА_3 районним відділом в місті Одеса ДМС України в Одеській області відзив на позовну заяву не надано, незважаючи на те, що Ухвалу суду від 19.03.2018р. отримано своєчасно, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіт про надіслання тексту повісток з викликом до суду, на його електронну адресу відповідача, та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №815/870/18 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України про зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 26.04.2018р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позивач - ОСОБА_1, та предстанвик відповідача ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області у судове засідання 16.05.2018р. не зявились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, від предстанвика відповідача - Головного управління ДМС України в Одеській області до суду надійшло клопотання (вхід.№13654/18 від 16.05.2018р.) про розгляд справи без його участі, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до керівника паспортного столу ОСОБА_3 районного відділу міграційної служби, та керівника Державної міграційної служби України із Заявами від 19.08.2017р. щодо ведення обліку ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред.2012р.), без використання номера УНЗР.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 від 19.08.2017р. Головним управлінням ДМС України в Одеській області на адресу заявника надіслано ОСОБА_3 від 06.09.2017р. №4/7-М-1253, за підписом першого заступника начальника Управління ОСОБА_6, яким адресата повідомлено, що прийняття документів на оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки, зразка 1994р. припнено, у звязку з чим для оформлення паспорта громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, зразок бланка якого, затверджено ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302 (в редакції ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016р. №745) ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до територіального підрозділу ГУДМС в Одеській області за зареєстрованим місцем проживання особи.

Також, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 від 19.08.2017р. ОСОБА_3 районним відділом в місті Одеса ДМС України в Одеській області надано відповідь від 29.09.2017р. №5114/157, за підписом начальника вілліу ОСОБА_7, у якій зазначено, що згідно Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302 (в редакції ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016р. №745) оформлення паспорта громадянина України можливе лише у вигляді ID-картки, та як ОСОБА_3 районний відділ у місті Одесі ДМС України в Одеській області повністю забезпечено матеріально-технічними ресурсами. Також, в означеному ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області зазначено, що з 01.11.2016р. бланки паспортів громадянина України зразка 1994р. до підрозділу не надходять.

Не погодившись з вищеозначеною відповіддю ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області від 29.09.2017р. №5114/157, ОСОБА_2 звернувся до керівника ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області зі Скаргою на неправомірні дії посадових осіб від 15.12.2017р., за результатами розгляду якої ОСОБА_3 районним відділом у місті Одесі ДМС України в Одеській області надано відповідь від 20.12.2017р. №5114/192-м, за підписом начальника відділу ОСОБА_7, якою адресата повідомлено, що особам, які досягли 14-річного віку обмін паспорта громадянина України, оформлюється лише на паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, зразок бланка якого, затверджено ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302 (в редакції ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2016р. №745), у звязку з чим дії працівника при відмові у прийнятті документів оформлення яких не відповідало вимогам законодавства, були обґрунтованими, та відповідали вимогам законодавства.

Не погодившись з позицією субєктів владних повноважень, викладеною у вищеокреслених ОСОБА_3, позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Так, на думку суду, уточнені позовні вимоги про зобов'язання Головного Управління ДМС України в Одеській області у подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р ), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації; зобов'язання ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області видати (без використання засобів ЄДДР України) ОСОБА_2 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992року (ред. 2012року), та у подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р.), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації, є неправомірними, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, підставою для звернення позивача ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом слугувала відмова ОСОБА_3 районного відділу в місті Одесі ДМС України в Одеській області у видачі ОСОБА_2 (без використання засобів ЄДДР України) паспорта громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992року (ред. 2012року), та здійснення паспортного обліку ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р.), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та місцем реєстрації.

Згідно з частиною 2 статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частин 1, 2 статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми, зокрема, статті 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» від 23 квітня 1991року №987-XII (зі змінами та доповненнями), за якою кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов'язків. Заміна виконання одного обов'язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з частинами 2, 10 статті 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква (релігійні організації) в Україні відокремлена від держави. Релігійна організація зобов'язана додержувати вимог чинного законодавства і правопорядку.

За змістом частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; громадянство, правосуб'єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи, визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (у редакції, чинній на дату звернення позивача про отримання паспорта громадянина України), згідно з частиною 1 статті 1 якого суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру, оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб'єктів для функціонування Реєстру об'єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно з частинами 2, 3 статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначені цим Законом уповноважені суб'єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи. Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб'єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання, зокрема, вказаного законодавчого положення Кабінетом Міністрів України прийнято ОСОБА_4 від 18 жовтня 2017року №784, якою затвердив Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб'єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, відповідно до пункту 4 якого Реєстр складається з головного та резервного обчислювальних центрів і вузлів уповноважених суб'єктів. Уповноважені суб'єкти є розпорядниками відомчих інформаційних систем у межах, визначених Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Засобами Реєстру є технічні і програмні засоби відомчих інформаційних систем уповноважених суб'єктів, що застосовуються для внесення інформації до Реєстру та оформлення документів.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб'єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Назви та види документів, що оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, визначено у статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», згідно з частиною 1 якої документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, <…> містять безконтактний електронний носій.

Частинами 1, 2 статті 14 Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Бланки документів, які не містять безконтактного електронного носія, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Згідно з частиною 2 статті 15 Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до частин 4, 5 статті 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів.

За фактом виготовлення документа відомості про серію та номер документа, дату персоналізації, номер використаного бланка в електронній формі передаються ВІС відповідним уповноваженим суб'єктом.

Підстави, за яких уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа, встановлено частиною 7 статті 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено частиною 7 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», котрий містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

Поряд із цим, статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини 1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров'я або статевого життя.

На виконання положень частини 2 статті 15 та абзацу 2 частини 2 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Кабінетом Міністрів України прийнято ОСОБА_4 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302, якою затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 ОСОБА_4 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 1 січня 2016року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України від 26 червня 1992р. №2503-XII;

з 1 листопада 2016року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

За пунктом 3 ОСОБА_4 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302: до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пунктів 1, 2 додатка 2 «Технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм» до ОСОБА_4 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302 бланк паспорта громадянина України виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій.

У паспорт імплантовано безконтактний електронний носій, який відповідає вимогам нормативних документів України у сфері технічного та криптографічного захисту інформації. Безконтактний електронний носій відповідає вимогам стандарту ISO/IEC 14443 щодо запису і зчитування даних.

До безконтактного електронного носія вноситься інформація, яка зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Таким чином, у контексті спірних правовідносин та їх правового регулювання, суд вважає за необхідне зазначити, що запровадження єдиної системи реєстрації населення, яке охоплює все населення країни із сучасним рівнем безпеки як персональних даних, так і всіх ідентифікаційних документів з електронним носієм біометричної інформації, є одним із кроків у напрямку гармонізації національного законодавства та чинної практики обліку населення із законодавством та практикою країн Європейського співтовариства, намір щодо приєднання до яких держава Україна офіційно задекларувала 2010року.

Створення Єдиного державного демографічного реєстру з належним ступенем захисту інформації має на меті не лише уніфікувати чинні державні реєстри, наповнені персональними даними залежно від сфери правового регулювання, та мети їх обробки, сприяти вивченню демографічних процесів та управлінню міграцією населення, а й важливе значення для боротьби з міжнародною злочинністю і особливо - для національної безпеки нашої країни та охорони громадського порядку, що особливо актуально в умовах сьогодення, коли наша держава стала об'єктом збройної агресії Російської Федерації.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» прийнято ще у листопаді 2012року, і допоки тривала розбудова інфраструктури Реєстру в регіонах, громадяни України могли отримувати паспорт громадянина України зразка 1994року.

Так, окремі територіальні підрозділи ДМС, як-от відповідач у даній справі, мали необхідне матеріально-технічне забезпечення для оформлення паспорта громадянина України у формі безконтактної картки ще на початку 2015року. Поряд із цим, окремі підрозділи ДМС не були укомплектовані необхідним обладнанням, відповідно не мали можливості оформляти паспорти громадянина України нового зразка.

ОСОБА_4 від 23 грудня 2015року №1132 Кабінетом Міністрів України внесено зміни до ОСОБА_4 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302, зокрема, щодо можливості оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт (стосовно громадян України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше) до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою.

З 1 жовтня 2016року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» №1474-VIII від 14.07.2016р. (за винятком окремих його положень), яким внесено низку змін до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», зокрема, в частині видів та форми документів з імплантованим безконтактним електронним носієм та без нього, порядку ідентифікації і верифікації особи, порядку оформлення та видачі цих документів, а також щодо віку, з досягненням якого особа зобов'язана отримати паспорт громадянина України.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Поряд із тим, за пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України», Кабінет Міністрів України зобов'язано, з-поміж іншого, у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

У межах встановленого Законом Украни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» строку Урядом прийнято ОСОБА_4 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302» від 26 жовтня 2016року №745, якою внесено відповідні зміни до ОСОБА_4 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302, положення якої, у новій редакції, наведено вище.

ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302» від 26 жовтня 2016року №745 набрала чинності з 1 листопада 2016року, і з тією ж датою офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що документом, який посвідчує особу і підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України, порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентовано положеннями Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», а також прийняті на його виконання Урядові ОСОБА_4, а саме: «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302, з урахуванням змін, внесених згідно з ОСОБА_4 від 26 жовтня 2016року № 745, та «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб'єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації» від 18 жовтня 2017р. №784, згідно з якими з 1 січня 2016року паспорт громадянина України обов'язково повинен оформлятися засобами Реєстру. Водночас, зазначено, що до завершення робіт із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302, але не довше ніж до 1 листопада 2016року, дозволено використання бланка паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994року, з урахуванням пункту 2 Положення про паспорт.

Відносно Положення про паспорт, на яке посилається ОСОБА_1, як на одну із правових підстав для задоволення позовних вимог, то слід зазначити, що вказаний підзаконний нормативно-правовий акт прийнято ще на виконання вимог статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 8 жовтня 1991року №1636-ХІІ, котрий втратив чинність згідно із Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001року №2235-ІІІ.

На підставі Положення про паспорт (у редакції ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України від 2 вересня 1993року №3423-ХІІ) Кабінетом Міністрів України ОСОБА_4 від 4 червня 1994року №353 затверджено зразок бланка паспорта громадянина України. Вказаний нормативно-правовий акт з прийняттям Кабінетом Міністрів України ОСОБА_4 від 13 березня 2013року №185 «Деякі питання виконання Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визнано такою, що втратила чинність.

Однак, ОСОБА_4 від 12 червня 2013року №415 Уряд зупинив дію постанови від 13 березня 2013року №185, заодно відновивши дію ОСОБА_4 №353, якою було затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (зразка 1994 року).

Незважаючи на те, що Положення про паспорт, на який посилається позивач, на сьогодні є чинним, насамперед варто зважати на те, що це - підзаконний нормативно-правовий акт, водночас, сфера правовідносин, в межах котрої виник даний спір, врегульована Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», та урядовими постановами, прийнятими на підставі, та на виконання даного Закону.

Крім того, Положення про паспорт підлягало застосуванню лише в частині пункту 2, де вказано вік, з якого видається паспорт громадянина України (за цим пунктом - із 16 років).

ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302 (в редакції, чинній до набрання чинності ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016року №745) передбачалось, що паспорт громадянина України міг виготовлятися як у формі картки, в яку імплантовано безконтактний електронний носій, так і у формі картки, що не містить безконтактного електронного носія. ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302 Уряд також затвердив зразки і технічний опис обох бланків паспортів.

Щодо останнього, то з 1 листопада 2016року уряд, згідно з ОСОБА_4 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015р. №302» від 26 жовтня 2016року №745, теж остаточно припинив приймання документів з метою оформлення такого документа, встановивши, що з указаної дати паспорт громадянина України може оформлятися виключно у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Отже, з огляду на передбачену ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015р. №302 можливість використання бланка паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994року, паспорт громадянина України, даної форми (вигляду), громадяни України мали змогу отримувати за умови, що подали для цього необхідні документи до 1 листопада 2016року.

З 1 листопада 2016року всі без винятку територіальні органи/підрозділи ДМС зобов'язані остаточно припинити приймання документів на оформлення паспортів громадянина України як зразка 1994року, так і у формі картки, що не містить безконтактного електронного носія. Із вказаної дати (1 листопада 2016року) паспорт громадянина України повинен оформлятися (чи то вперше, чи у зв'язку з його обміном або втратою) лише засобами Реєстру і лише у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, на який вноситься інформація, котра зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи (останнє - для громадян України, які досягли вісімнадцятирічного віку), відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», з урахуванням якого за фактом оформлення паспорта громадянина України до Реєстру підлягають внесенню персональні дані такої особи, у зв'язку з чим у вказаному Реєстрі формується унікальний номер, запис про який вноситься до паспорта громадянина України.

Відтак, з 1 листопада 2016року і до сьогодні, зокрема й на дату звернення про оформлення паспорта громадянина України зразка 1994року, правове регулювання спірних відносин є таким, що для оформлення паспорта громадянина України в іншій формі, ніж ID-картки з безконтактним електронним носієм інформації, законодавчо передбачені підстави відсутні. Альтернативи вказаній формі паспорта громадянина України (ID-картки з безконтактним електронним носієм інформації) ані Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ані урядові нормативно-правові акти, прийняті на його виконання, не передбачають, як і винятків із загального для всіх громадян України обов'язку отримати даний документ у встановленому порядку і встановленої форми, а тому територіальні органи/підрозділи ДМС як суб'єкти владних повноважень при виконанні своїх офіційних повноважень не можуть діяти всупереч вимогам закону.

Стосовно можливості вибору форми паспорта громадянина України між карткою та паспортною книжечкою, суд вважає за доцільне наголосити, що зі змісту положень статей 13-16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» дійсно вбачається, що документи, передбачені цим Законом, з-поміж яких зазначено паспорт громадянина України, можуть оформлятися як у формі картки, так і у формі паспортної книжечки. Водночас, застосовуючи законодавчі положення у вказаній частині, потрібно зважати й на те, що Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлює вимоги щодо оформлення не лише паспорта громадянина України, а й інших документів, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також її спеціальний статус. У звязку з чим, встановлені статтею 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», вимоги щодо форми документів є загальними, і застосовувати положення даної статті потрібно в системному взаємозв'язку з іншими нормами Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», та в жодному разі не вибірково.

Не приймаються до уваги також посилання позивача, як на підставу для задоволення позову, приналежність до релігійної організації, оскільки вказаний аргумент, незважаючи на усю його значимість як для ОСОБА_1, її сина ОСОБА_2, так і для багатьох інших громадян України, які поділяють такі ж релігійні погляди й переконання, на думку суду, не може слугувати підставою для порушення/не виконання вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та/чи робити з нього винятки. На думку суду, такий підхід є недопустимим, оскільки суперечитиме наведеним конституційним положенням статей 24, 35 Конституції України, а також може призвести до зловживань з боку окремих осіб та/або їх груп з метою уникнення виконання покладених на них законом обов'язків.

Організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного демографічного реєстру, види персональних даних, які підлягають обробці засобами Реєстру і мета такої обробки визначені на законодавчому рівні, оскільки сфера вказаних суспільних відносин, за статтею 92 Конституції України, є предметом винятково законодавчого регулювання.

Водночас, повноваження щодо прийняття законів належить виключно ОСОБА_5 України, і законодавча діяльність даного конституційного органу не може піддаватися оскарженню в порядку адміністративного судочинства, а відтак вирішити питання співвідношення і балансу особистих релігійних переконань особи та суспільних інтересів, на користь яких на загальнодержавному рівні встановлено єдиний (однаковий для всіх) порядок оформлення документа, що посвідчує громадянство України (зокрема, форми цього документа) чи будь-яким чином змінити правове регулювання даних відносин в інший спосіб, ніж внесення у встановленому порядку змін до чинних законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів у вказаній частині, на переконання суду, не видається можливим.

Крім того, у межах судового розгляду даного спору, обирати форму такого документа, як паспорт громадянина України, і зобов'язувати/змушувати державний орган діяти всупереч встановленому законом правовому порядку в даній сфері правовідносин суперечитиме не лише завданням адміністративного судочинства України, функції судового контролю, а й конституційному принципу поділу влади, а незгода з тим, як держава врегулювала спірні правовідносини, у порівнянні з тим, яке їх правове регулювання було раніше, а також небажання виконувати приписи законодавчих та урядових нормативно-правових актів при оформленні паспорта громадянина України із згаданих мотивів, не може слугувати переконливим аргументом протиправності дій суб'єкта владних повноважень, як і не може бути для особи підставою, для того щоб не виконувати/не дотримуватися приписів законодавства.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що відмовляючи у видачі ОСОБА_2 (без використання засобів ЄДДР України) паспорт громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992року (ред. 2012року), та здійснювати паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р.), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації, відповідачі - Головне управління ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 районний відділ в місті Одеса ДМС України в Одеській області, діяли на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені приписами яинного законодавства України.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 районного відділу в місті Одеса ДМС України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 районного відділу в місті Одеса ДМС України в Одеській області про зобовязання у подальшому здійснювати паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р ), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації; зобов'язання видати (без використання засобів ЄДДР України) ОСОБА_2 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992року (ред. 2012року), та у подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_2 згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого ОСОБА_4 Верховної ОСОБА_5 України №2503 від 26.06.1992р. (ред. 03.07.2012р.), а саме виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст.ст.28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.