Справа № 823/688/18
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/688/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача: Петрика І.Й.,

Суддів: Літвіної Н.М.

Собківа Я.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кузьміної Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксації звукозаписувальним технічним засобом) апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и л а:

14.02.2018р. фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2017 року № , яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій до ФОП ОСОБА_4 в розмірі 91 058, 45 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач порушив порядок оформлення результатів перевірки, не зазначивши первинних документів, на яких ґрунтуються його висновки, та невірно обрахував податкове зобов'язання позивача, помилково включивши в обсяг його доходу від експедиторської діяльності «транзитні кошти», - витрати на оплату послуг інших осіб, залучених до виконання договорів транспортного експедирування, а тому прийняте щодо позивача податкове повідомлення рішення є протиправним.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що всі кошти, які надходили на рахунок позивача є його доходом у розумінні ст. 292 ПК України, а тому факт заниження позивачем суми доходу є встановленим.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив в апеляційному порядку позивач.

Вимоги за апеляційною скаргою мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно не врахував положення п. 292.4. ст. 292 ПК України, відповідно до яких у разі надання послуг транспортного експедирування доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАСУ фіксація судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалась.

Розглянувши справу в межах перегляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів встановила наступне.

ФОП ОСОБА_4 перебуває на обліку в Звенигородській ОДПІ ГУ ДФС Черкаської області (Ватутніське відділення) як платник єдиного внеску.

14.11.2017 р. уповноваженими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проведено позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 на предмет дотримання вимог податкового законодавства, правильності обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період здійснення підприємницької діяльності з 17.02.2016 р. по 30.10.2017 р.

За результатами перевірки складено акт № 472/23-00-13-0214/НОМЕР_2 від 14.11.2017, яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_4 п. 292.1. ст. 292, п. 293.3. ст. 293 ПК України, а саме: заниження в декларації за 2016 рік суми його доходу на 1 456 935, 11 грн.

У зв'язку з цим відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2017 р., яким донараховано суму грошового зобов'язання позивача за податковими зобов'язаннями (+72 846, 76 грн.) та за штрафними санкціями (+18 211, 69 грн.).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2017 р. протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України, що регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів.

В силу ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 291.2.ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із ч. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку , що застосовують спрощену систему оподаткування, належать: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000 000 гривень.

За змістом ст. 292 ПК України об'єктом оподаткування податком для платників єдиного податку третьої групи є дохід.

Частиною 1 п. 292.1 ст. 292 ПК України встановлено, що доходом платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Разом з цим, в силу п. 292.4. ст. 292 ПК України 292.4. у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Відповідно до ч.1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно із положеннями ч. 9 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» № 1955-IV від 01.07.2004 р. у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади (ч. 10 ст. 9 Закону № 1955-IV).

Системний аналіз даних норм дає підстави для висновку, що у разі надання суб'єктом господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, послуг транспортного експедирування, доходом є лише сума його винагороди як повіреного (агента), в той час як кошти, що надійшли йому під звіт на виконання умов такого договору (витрати на оплату послуг інших осіб на виконання цих договорів,) до доходу не зараховуються.

Даний висновок узгоджується з роз'ясненнями, викладеними у Листі ГУ ДФС у м. Києві від 26.01.2016 № 348/П/26-15-12-02-14: за посередницькі послуги експедитор отримує винагороду від клієнта, яка і є його доходом, при цьому, кошти, які одержуються фізичною особою - підприємцем від клієнта для виконання або організації виконання визначених договором послуг, вважаються транзитними і право власності на такі кошти до фізичної особи - підприємця не переходить.

Згідно з п. 44.2. ст. 44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом 44.1. ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 296.1. ст. 296 ПК України платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів (пп. 296.1.1. ст. 296 ПК України).

На підтвердження достовірності задекларованої суми доходу позивач надав копії витягів з Книгу обліку доходів (а.с. 26-28; а.с. 63), копії виписок з його особових рахунків (а.с. 29-34; а.с. 42-46; а.с.51-62), копії договорів транспортного експедирування із суб'єктами господарювання-замовниками послуг позивача та суб'єктами господарювання-перевізниками, що залучалися позивачем до виконання договорів транспортного експедирування (а.с. 141-224), а також копії рахунків на оплату та рахунків-фактур, що засвідчують транзитні витрати позивача (а.с.35; а.с. 37-41; а.с. 47; а.с.49-50; а.с. 65-88; а.с.90-108).

З акту перевірки вбачається, що відповідач обрахував дохід позивача на підставі інформації про фінансові операції, проведені на користь позивача наступними його клієнтами: ТОВ «Європатранс Груп», ТОВ З ІІ «Юромаш», ТОВ «ПП «Фоліо Плюс», ТОВ «Теплоком», Дочірнє підприємство «Трикар -А.П.С.», «ТОВ Термодистиляція РВ» та ТОВ «Славутич».

Умовами договорів транспортного експедирування, укладених між позивачем та ТОВ «Європатранс Груп» (а.с. 141-145), ТОВ З ІІ «Юромаш» (а.с. 170-175), ТОВ «ПП» Фоліо Плюс» (а.с. 176-180), «ТОВ Термодистиляція РВ» (а.с. 203-208) ТОВ «Славутич» (а.с. 214-218) передбачено, що сума, яка підлягає сплаті позивачу включає як безпосередню винагороду позивача, так і понесені позивачем «витрати на перевезення» та «документально підтверджені витрати» (розд. 4 договорів: «Розрахунки за договором»).

Таким чином, кошти, які надходили позивачу на його рахунок від клієнтів ТОВ «Європатранс Груп», ТОВ З ІІ «Юромаш», ТОВ «ПП» Фоліо Плюс», «ТОВ Термодистиляція РВ», ТОВ «Славутич» включали як винагороду позивача (кошти за організацію та забезпечення транспортування), так і транзитні кошти (витрати на оплату послуг інших осіб на виконання договорів транспортного експедирування).

Фактичність понесених позивачем транзитних витрат на виконання цих договорів підтверджується копіями рахунків на оплату та рахунків-фактур, виставлених позивачу суб'єктами господарювання, що залучалися ним до виконання договору транспортного експедирування (перевізниками).

З огляду на викладене, позивач застосував вірний порядок обрахунку, коли визначив фінансовий результат як різницю між всією сумою коштів, що надійшли йому від клієнтів та документально підтвердженими транзитними витратами.

Разом з цим, з акту перевірки вбачається, що уповноважені особи відповідача не відняли від загальної суми нарахованих позивачу коштів всіх його транзитних витрат.

Так, відповідно до акту перевірки № 472/23-00-13-0214/НОМЕР_2 від 14.11.2017 сума всіх нарахованих позивачу коштів становить 2 310 541, 39 грн. В той час, як сума документально підтверджених транзитних витрат позивача згідно наданих ним виписок з особового рахунку та рахунків-фактур становить 1 611 720,11 грн. При відніманні від суми всіх нарахованих позивачу коштів, визначеної актом перевірки (2 310 541, 39 грн.) суми всіх транзитних витрат позивача (1 611 720,11 грн.) виходить сума, наближена до суми доходів, задекларованої позивачем: 698 821, 28 грн., а не сума доходу, визначена відповідачем: 2 151 411, 39 грн.

Таким чином, відповідач невірно визначив базу оподаткування в цілях визначення податкового зобов'язання позивача.

Окрім застосування неправильного порядку обрахування, відповідач допустив при обрахунку також ряд інших недоліків, які також вказують на неправильне застосування бази оподаткування при визначенні податкового зобов'язання позивача: - додав до суми нарахованого доходу за ІІ квартал 2016 року кошти, що надійшли на рахунок позивача від ТОВ З ІІ «ЮРОМАШ» 04.11.2016 р. (а.с. 45), в той час як під ІІ кварталом розуміють квітень, травень, червень; - не врахував дохід, отриманий позивачем від ТОВ «Купава Груп» (а.с. 59).

Відповідно до ч. 3 п. 293.3. ст. 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для платників податку третьої групи встановлюється у розмірі 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

За змістом ч. 1 ст. 29 ПК України обчислення суми податку здійснюється шляхом множення бази оподаткування на ставку податку із/без застосуванням відповідних коефіцієнтів.

Із оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що відповідач при визначенні податкового зобов'язання позивача застосував базу податку, визначену актом перевірки як «сума, на яку позивач занизив дохід» (1 456 935, 11 грн.). Арифметично це виглядає таким чином: 1 456 935, 11 : 100 х 5 = 72 846, 76 грн. - сума грошового зобов'язання позивача відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових висновках акту перевірки № 472/23-00-13-0214/НОМЕР_2 від 14.11.2017, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року - скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Петрик І.Й.

Судді: Літвіна Н.М.

Собків Я.М.