Справа № 524/8294/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 524/8294/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області (м. Кременчук, Полтавська область) від 20.04.2018 р. по справі № 524/8294/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 , Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 (далі по тексту перший відповідач, інспектор), Управління патрульної поліції в м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту УПП в м. Кременчук ДПП, другий відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.10.2017 року серії БР № 228472 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.5 ст.121, ст.36 КУпАП, винесену відносно позивача поліцейським 3 роти батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1; справу про адміністративне правопорушення відносно позивача провадженням закрити.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.04.2018 р. по справі № 524/8294/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП НП України ОСОБА_1 серії БР № 228472 від 24 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення як винесену з порушенням порядку розгляду. Закрито справу про адміністративне правопорушення.

Перший відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.04.2018 по справі № 524/8294/17 скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що інспектором дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачену ст.268 КУпАП, та правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення без складення протоколу на місці вчинення правопорушення. Пояснив, що транспортний засіб позивача був зупинений на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» у звязку з тим, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив пп. «в» п.2.3 Правил дорожнього руху України, що слугувало підставою для перевірки документів. На вимогу інспектора водій відмовився предявити документи, передбачені пп. «а» п.2.4, п.2.1 ПДР України, після чого декілька разів був попереджений, що відповідно до ч.1 ст.260 КУпАП його буде затримано для встановлення особи та складення адміністративних матеріалів, на що водій не реагував. Вказав, що водію було запропоновано надати письмові пояснення, від чого позивач відмовився, а усні пояснення позивача не відповідали виявленим обставинам. З урахуванням пояснень водія, та факту вчинення ним адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.125, ч.5 ст.126 КУпАП, було прийнято правомірне рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення. Зазначив, що реалізація прав, якими позивач наділений статтею 268 КУпАП, в тому числі подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення. Вказав, що позивачем до адміністративного позову не надано жодних доказів, які б позивач вважав би за необхідне надати на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, але не мав можливості їх надати через порушення відповідачем порядку розгляду справи. Позивач не оскаржує дії посадових осіб органів Національної поліції щодо здійснення ними адміністративного затримання, а лише постанову у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що в даному випадку у розумінні рішення ЄСПЛ у справі «Максименко проти України» інтереси правосуддя не вимагали забезпечення обовязкового представництва інтересів позивача, оскільки в даному випадку не мало місця позбавлення волі позивача (санкція ч.1 ст.126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту). Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечила інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень субєкта владних повноважень. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач відмовився від користування правовою допомогою, в протоколі про адміністративне затримання серії АА № 155735 від 24.10.2017 в графі, передбаченій для фіксації наявності чи відсутності скарг на дії працівників поліції позивач не зазначив, що його клопотання про користування юридичною допомогою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було безпідставно відхилено відповідачем.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що першим відповідачем протиправно була розглянута справа про адміністративне правопорушення за відсутності захисника позивача ОСОБА_3, чим позбавлено позивача права на захист. Вказав, що оскаржувану постанову складено до моменту прибуття призначеного позивачеві захисника до приміщення Кременчуцького райвідділу поліції, без розяснення прав позивача та вислуховування його аргументів, та не надано можливості надати свої зауваження до постанови. Вказує, що відповідачами не надано жодного доказу того, що позивач під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки. Першим відповідачем не названо причину, з якої працівники поліції підійшли до автомобіля позивача. Враховуючи викладене, вважає оскаржувану постанову винесеною з порушенням встановленої законом процедури та такою, що підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.10.2017 року поліцейським роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ОСОБА_1 винесено постанову серії БР № 228472 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 425 грн. за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_2 24.10.2017 о 17 годині 10 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21051», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бутиріна, 39 у м. Кременчук, не користувався ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, та керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою, звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поліцейським було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, позбавлено позивача права на захист, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута відповідачем до приїзду захисника ОСОБА_3 При цьому, за висновком суду першої інстанції, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення і є підставою для закриття провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як встановлено частиною 5 статті 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до пп. «в» п.2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що цим відеозаписом не зафіксовано факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не користуючись при цьому ременем безпеки.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення позивачем порушення пп. «в» п.2.3 ПДР відповідачами не надано.

При цьому, позивач як під час спілкування із працівниками поліції, так і в позові заперечував факт порушення правилами користування ременем безпеки під час керування транспортним засобом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що факт порушення пп. «в» п.2.3 ПДР не підтверджено належними та допустимими доказами, у звязку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 228472 від 24.10.2017 р. в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.6 ст.125 КУпАП підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку постанові у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 228472 від 24.10.2017 р. в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУПАП, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами пп. «а», «б», «ґ» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до пп.1 п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну полцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Як встановлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивач не надав на вимогу інспектора посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, посилаючись на відсутність підстав для предявлення цих документів.

Разом з тим, зі змісту відеозапису вбачається, що позивач не предявляв цих документів з огляду на їх відсутність при собі, очікуючи на те, що ці документи будуть згодом доставлені йому іншою особою, з якою позивач мав розмову по телефону після зупинення його працівниками поліції.

Лише після того, як працівниками поліції було попереджено ОСОБА_2 про те, що у разі непредявлення документів його буде затримано та доставлено в районний відділ поліції, позивач зазначив, що поліс страхування йому зараз підвезуть.

Між тим, за вищенаведеними приписами ПДР та КУпАП водій повинен мати такий поліс при собі.

При цьому, слід відмітити, що оскільки позивач був зупинений працівниками поліції у звязку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого пп. «в» п.2.3 ПДР, про що йому було повідомлено, предявлення такого полісу у розумінні п.2.4 ПДР було його обовязком.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт порушення ОСОБА_2 п.2.1 ПДР, а тому постанова серії БР № 228472 від 24.10.2017 року в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, є правомірною і скасуванню не підлягає.

Слід відмітити, що у відповідності до ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням наведеної норми адміністративне стягнення згідно з оскаржуваною постановою накладено в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП (штраф у розмірі 425 грн.), а тому скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.6 ст.125 КУпАП не впливає на розмір стягнення.

З приводу висновків суду першої інстанції про порушення першим відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було названі свої посада та прізвище, імя та по батькові, названа причина зупинки, було вказано, у чому саме поліцейський вбачає порушення та якою нормою передбачено відповідальність за це порушення. Позивачеві було розяснено його права, закріплені у ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою.

Висновків про порушення першим відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та позбавлення позивача права користуватися правовою допомогою суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що відносно ОСОБА_2 було застосовано захід забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення - адміністративне затримання, і справа про адміністративне правопорушення була розглянута відповідачем до приїзду захисника ОСОБА_3, що, на думку суду, позбавило затриману особу права на отримання правничої допомоги.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов'язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається, зокрема, адміністративне затримання особи.

Як встановлено статтею 261 КУпАП, про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Як вказано у протоколі серії АА № 155735 від 24.10.2017 року, позивача було затримано о 17 год. 15 хв. та доставлено до Кременчуцького ВП по вул. Київській. 7 у м. Кременчук, у звязку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП для встановлення особи та складання адміністративних матеріалів, припинення адміністративного правопорушення.

Про адміністративне затримання був повідомлений брат позивача ОСОБА_4, який супроводжував позивача під час затримання та під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст.261 КУпАП відповідачами було повідомлено Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про затримання позивача, Центром видано доручення про надання безоплатної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання ОСОБА_2, та призначено захисника ОСОБА_3

Колегія суддів зауважує, що як в ході спілкування з поліцейськими з приводу виявлення порушення ПДР, так і в ході затримання та під час складення постанови про адміністративне правопорушення позивач не заявляв клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить відмітки про наявність скарг на дії працівників поліції, зокрема, щодо безпідставної відмови у наданні можливості скористатися правовою допомогою.

Письмових пояснень, в яких би позивачем було викладено доводи щодо відмови у наданні такої допомоги, позивачем не подано, при цьому перед затриманням позивачеві було розяснено право користуватися правовою допомогою, а під час складення постанови право подати такі пояснення.

Слід також відмітити, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була підписана позивачем у приміщенні відділу поліції без зауважень та заперечень, під час розгляду справи позивач не зазначав, що потребує юридичної допомоги та не виявляв бажання зачекати на адвоката.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відсутність захисника не вплинула на результат розгляду справи про адміністративне правопорушення та не впливає на законність оскаржуваної постанови в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

У відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на наведене, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.04.2018 р. по справі № 524/8294/17 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.04.2018 по справі № 524/8294/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1, Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 228472 в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7