Справа № 804/6913/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року Справа № 804/6913/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБукіна Л. Є.
за участі секретаря судового засіданняБутенко П.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача - Державної податкової інспекції у Соборному районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу
Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача - Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, податковий борг у розмірі 61 187,61 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має податковий борг, який утворився внаслідок несплати останньою самостйно визначених сум податкових зобов'язань. Відповідачем сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена, що стало підставою для звернення податкового органу до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2017 року відкрито провадження у справі.
Відповідач до суду не з'явився, заперечень на позовну заяву не надав, ухвалу про відкриття провадження у справі та повістку про виклик до суду направлено на адресу відповідача, що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим поштовим відправленням, проте конверт повернутий до суду у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача належним чином про розгляд справи.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VIII внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала законної сили 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності Кодексу в редакції від 15.12.2017 року, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції Кодексу.
Справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без проведення підготовчого (попереднього) судового засідання.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 01.02.2016 року та включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1, обліковується у ДПІ у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області області, як платник податків.
При вирішенні спору суд виходить з того, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
В силу п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20, ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), органи державної податкової служби мають право звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, якій має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковим боргом визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що податковий борг виникає у разі несплати платником податків узгодженої суми податкового зобов'язання у встановлений законом термін.
Як вбачається зі змісту декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 року № 578, на підставі яких позивач просить стягнути податковий борг, вони подані за І півріччя 2016 року, 3 квартали 2016 року та за 2016 рік. При цьому, як вбчається з форми цих декларацій, вони подаються наростаючим підсумком.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога залишилася не виконана відповідачем у встановлені строки. Доказів її оскарження суду надано не було.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст. 95 ПК України).
При цьому, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно п.п.95.1-95.3 ст. 95 Податкового Кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
На момент розгляду справи в судовому порядку, податковий борг відповідачем не погашений.
Таким чином, враховуючи вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення з відповідача податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна