Справа № 812/1183/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

22 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1183/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петросян К.Є.,

при секретарі судового засідання Грищенко М.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Рубіжанське ОУПФУ або відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 27.04.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування пред`явленого позову ОСОБА_1 зазначено наступне.

02.04.2018 відповідачем винесено рішення № 45, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про призначення пенсії за вислугу років, з підстав того, що у позивача відсутній необхідний спеціальний стаж.

Позивач зазначає, що при розгляді його заяви відповідачем не було враховано до стажу за вислугу років період навчання позивача у вищому юридичному навчальному закладі системи МВС - Луганському інституті внутрішніх справ МВС України за період з 30.07.1994 по 20.07.1996, який сумарно складає 1 рік 11 місяців 21 день.

Військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу за вислугу років. Більш того, згідно запису за №1 у трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 , з 30.07.1994 року (дата вступу у Луганський інститут внутрішніх справ) по 30.11.2001 рік (дата звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням) зазначено: служив в органах внутрішніх справ України непреривно сім років чотири місяці 00 днів.

Згідно з п. «а» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується військова служба незалежно від місця її проходження. Будь-яких обмежень щодо зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, зазначена норма закону не містить.

На думку позивача, період навчання з 30.07.1994 по 12.07.1998, сумарно 3 роки 11 місяців 12 днів, а не половина цього строку, підлягають зарахуванню у стаж позивачу за вислугу років.

Позивач зазначає, що ч.1 ст.86 Закону України Про прокуратуру на час звернення до відповідача, надає йому право, як прокурору, який на цей час працює в органах прокуратури Луганської області, на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Всього вислуга років на час звернення позивача до відповідача складала 23 роки 6 місяців 25 днів, тому на думку позивача, відповідно до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру» він мав достатній стаж для призначення пенсії за вислугу років.

На підставі вищевикладеного, просить суд:

- визнати дії і рішення від 02.04.2018 № 45 відповідача щодо відмови у задоволенні заяви позивача від 26.03.2018 про призначення йому пенсії за вислугу років незаконними і протиправними та скасувати рішення від 02.04.2018 № 45;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення , нарахування і сплати з 26.03.2018 позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VІІ, який став чинним з 15.07.2015, зарахувавши до вислуги років весь період навчання на посаді курсанта в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 30.07.1994 по 12.07.1998 включно як військову службу (3 роки 11 місяців 12 днів), службу в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу з 10.08.1998 по 30.11.2001, роботу на прокурорсько слідчих посадах в органах прокуратури з 05.12.2001 по 26.03.2018 включно (16 років 03 місяці 22 дні), що в загальному вимірі складає 23 роки 6 місяців 25 днів вислуги років.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, надав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.39).

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, причини неявки суду не повідомив.

14.05.2018 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне (а.с.31-33).

26.03.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою та пакетом документів за призначенням пенсії згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів рішенням від 02.04.2018 № 45 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відмовлено, у зв`язку з тим, що станом день подання заяви про призначення пенсії він не мав достатньої вислуги років, а саме 23 роки 6 місяців, що не відповідає вимогам п.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач зазначає, що для набуття права на пенсію за вислугу років станом на 26.03.2018, тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача за вислугою років мав становити 23 роки 6 місяців, у тому числі стаж роботи на посаді прокурора не менше 13 років 6 місяців.

Згідно з довідкою прокуратури Луганської області від 26.03.2018 за № 11/107 вих-18, вислуга років позивача, що дає йому право на пенсію, згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», станом на 26.03.2018 складала 21 рік 07 місяців 04 дні. Стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах складає 16 років 03 місяці 22 дні, про що вказано у довідці від 26.03.2018 за № 11/107 вих-18.

Отже, на думку відповідача, станом на 26.03.2018 вислуги років позивача недостатньо для призначення йому пенсії за вислугу років згідно із Законом № 1697-УІІ.

Стосовно посилання позивача на необґрунтоване не зарахування до вислуги років в повному обсязі часу навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 30.07.1994 по 12.07.1998, відповідач зазначає, що відповідно до частини 6 статті 86 Закону № 1697-УІІ до вислуги років, що дає право на пенсію згідно за цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання. Зазначене також підтверджується довідкою прокуратури Луганської області від 26.03.2018 за № 11/107 вих-18. Отже, зарахування до вислуги років половини строку навчання відповідає вимогам спеціального законодавства про пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

Посилання позивача у позові на постанову Кабінету Міністрів України щодо Порядку обчислення стажу державної служби № 283 від 03.05.1994, відповідач вважає не обґрунтованими, оскільки порядок обчислення стажу державної служби № 283 від 03.05.1994 визначає саме обчислення стажу державної служби, в той час як обчислення вислуги років, що дає право на пенсію згідно із Законом України «Про прокуратуру» визначається спеціальним законодавством, тобто Законом № 1697-УІІ. Позивач не встановлює жодних особливостей щодо обчислення часу навчання курсантів у навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України в стаж вислуги років.

Отже, позивач не має необхідного стажу вислуги років, а саме 23 роки 6 місяців для призначення пенсії згідно статті 86 Закону № 1697-УІІ.

Відповідач зазначає, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно з ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-УІІ ОСОБА_1 від 02.04.2018 № 45 прийнято з дотриманням положень діючого законодавства, правові підстави для скасування рішення відсутні.

Зважаючи на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу за відсутності належним чином повідомленого представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Згідно з довідкою від 31.10.2014 № 917000127 позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання якого є: АДРЕСА_2 (а.с.14).

26.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Одночасно позивачем було надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, заяву про призначення /перерахунок пенсії, паспорт, трудову книжку або документи про стаж, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (а.с.34, 34 на звороті).

За наслідками розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, рішенням Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02.04.2018 №45 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відмовлено, у зв`язку з тим, що позивач не має достатньої вислуги років (а.с.17).

Прийняте рішення обґрунтовано тим, що станом на 26.03.2018 (дата звернення) стаж вислуги років складає 21 рік 07 місяців 04 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 16 років 03 місяці 22 дні, що суперечить вимогам п.1ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Статтею 86 Закону України Про прокуратуру визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: - з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року 23 роки, в тому числі стажу на посадах прокурорів не менше 13 років; - з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року 23 роки 6 місяців, в тому числі стажу на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

З 01.06.2015 згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213- VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення , у зв`язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до, у тому числі, Законом України Про прокуратуру.

Дослідженням копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 30.11.2001 (а.с.16) встановлено, що у ній наявні такі записи:

до служби в ОВС позивач трудового стажу не мав;

УМВС України у Луганській області:

- з 30.07.1994 по 30.11.2001 служба в органах внутрішніх справ України безперервно сім років чотири місяці, запис внесений на підставі наказу ЛІВС від 22.07.1994 № 28о/с, наказу УМВС від 30.11.2001 № 24о/с;

Прокуратура Луганської області:

- 05.12.2001 прийнятий старшим помічником прокурора Попаснянського району, підстава наказ від 05.12.2001 № 1124;

- 11.06.2004 призначений помічником прокурора Кремінського району, підстава наказ від 11.06.2004 № 534;

- 01.04.2005 призначений прокурором відділу захисту прав і свобод неповнолітніх прокуратури області, підстава наказ від 01.04.2005 № 329;

- 27.11.2006 призначений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури області, підстава наказ від 27.11.2006 № 1398;

- 16.06.2007 призначений заступником прокурора Лутугинського району Луганської області, підстава наказ від 14.06.2007 № 667;

- 20.10.2014 призначений заступником прокурора м. Рубіжне Луганської області, підстава наказ від 20.10.2014 № 1930;

- 15.12.2015 призначений начальником Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області.

Згідно із довідкою прокуратури Луганської області від 26.03.2018 № 11/107вих18, станом на 26.03.2018 стаж роботи ОСОБА_1 на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури становить 16 років 03 місяці 22 дні. До вислуги років, що дає ОСОБА_1 право на пенсію підлягає зарахуванню також наступний період: з 30.07.1994 по 12.07.1998 половина строку навчання в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України на денній формі навчання; з 10.08.1998 по 30.11.2001 служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу. Вислуга років позивача, що дає право на пенсію станом на 26.03.2018 складає 21 рік 07 місяців 04 дні (а.с.19).

Відповідно до довідки Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (далі ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка) від 18.01.2018 № 139 вбачається, що ОСОБА_1 наказом Луганського інституту внутрішніх справ МВС України (далі ЛІВС МВС України) від 22.07.1994 № 28 о/с з 30.07.1994 зарахований курсантом 1-го курсу та йому присвоєно спеціальне звання рядовий міліції. Наказом ЛІВС від 11.07.1998 №35 о/с йому було присвоєно спеціальне звання начальницького складу «лейтенант міліції». 11.07.1998 ОСОБА_1 закінчив Луганський інститут внутрішніх справ МВС України та був відряджений для подальшого проходження служби до УМВС України в Луганській області з 12.07.1998 (наказ ЛІВС від 11.07.1998 № 127). ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка є правонаступником ЛІВС МВС України (а.с.22).

За даними копії довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 26.01.2018 № 6/2-43АК, старший лейтенант міліції ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.07.1994 по 30.11.2001 на посадах атестованого складу, зокрема:

- з 30.07.1994 по 12.07.1998 курсант ЛІВС МВС України, підстава наказ РОВ від 22.07.1994 № 28;

- з 12.07.1998 по 10.08.1998 відряджений у розпорядження УМВС України в області, підстава наказ РОВ від 11.07.1998 № 127;

- з 10.08.1998 по 16.09.1998 слідчий (за рахунок посади начальника ізолятора тимчасового утримання та взятих під варту осіб) слідчого відділення Рубіжнянського міського відділу УМВС України в Луганській області, підстава наказ УМВС від 10.08.1998 № 375;

- з16.09.1998 по 20.01.1999 - слідчий (за рахунок посади заступника начальника відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю) слідчого відділення Рубіжнянського міського відділу УМВС України в Луганській області, підстава наказ УМВС від 23.09.1998 № 424;

- з 20.01.1999 по 17.02.1999 - слідчий (за рахунок посади старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю) слідчого відділення Рубіжнянського міського відділу УМВС України в Луганській області, підстава наказ УМВС від 20.01.1999 № 15;

- з 17.02.1999 по 09.08.2000 - слідчий (за рахунок посади старшого оперуповноваженого відділення карного розшуку) слідчого відділення Рубіжнянського міського відділу УМВС України в Луганській області, підстава наказ УМВС від 17.02.1999 № 55;

- з 09.08.2000 по 30.11.2001 - слідчий слідчого відділення Рубіжнянського міського відділу УМВС України в Луганській області, підстава наказ УМВС від 09.08.2000 № 175;

- 30.11.2001 звільнено по статті за п. 64 ж (за власним бажанням), підстава наказ УМВС від 30.11.2001 № 241 (а.с.23 на звороті).

Судом встановлено, що обставини, які підлягають доказуванню, є наявність у позивача права на пенсію за вислугу років за Законом України Про прокуратуру та необхідного стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII Про прокуратуру (далі Закон № 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, визначено засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема:

- прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років (частина перша);

- пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (частина третя);

- до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася (частина шоста);

- право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії (частина восьма);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята).

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII Про прокуратуру (далі Закон № 1789-XII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Так, частиною шостою статті 50-1 Закону № 1789-XII визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Виходячи з приписів частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII та частини шостої статті 50-1 Закону № 1789-XII до стажу позивача, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону № 1697-VII має зараховуватися зокрема, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

З відзиву відповідача слідує, що позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за статтею 86 Закону № 1697-VII зарахована тільки половина строку навчання позивача у вищому навчальному закладі.

Тобто, спірним питанням у справі є правомірність зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії лише половини строку навчання позивача у вищому навчальному закладі.

Разом з тим, суд вважає, що час навчання позивача у вищому навчальному закладі - ЛІВС МВС України, з 30.07.1994 по 12.07.1998 має бути зарахований повністю, як прирівняний до строкової служби, - 3 роки 11 місяців 12 днів.

Висновок суду про необхідність зарахування до вислуги років позивача, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону № 1697-VII, всього строку навчання у ЛІВС МВС України, здійснений з огляду на наступне.

12 травня 1992 року введений в дію Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 24 Закону № 2232-ХІІ (положення Закону наводяться у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) початком перебування на військовій службі вважається: день прибуття до військового комісаріату для відправлення у військову частину - для призовників і офіцерів, призваних із запасу; день від`їзду до місця служби, вказаний у розпорядженні, виданому військовим комісаріатом, - для військовозобов`язаних і жінок; день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Закінченням перебування на військовій службі вважається день, з якого військовослужбовця взято на військовий облік у військовому комісаріаті у зв`язку із звільненням з військової служби, відчисленням з військово-навчального закладу або закінченням навчального закладу чи навчальних зборів, але не пізніше строку, вказаного у приписі.

Частиною першою статті 25 Закону № 2232-ХІІ було передбачено, що громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Законом України від 18.06.1999 № 766-XIV Про внесення змін до Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у статтю 25 вказаного Закону внесено зміни, зокрема, частиною шостою визначено, що в строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, із розрахунку два місяці служби (навчання) у зазначених військових навчальних закладах за один місяць строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у період до викладення Закону № 2232-ХІІ у новій редакції за Законом № 766-XIV чинним законодавством було передбачено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба без здійснення будь-якого перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 № 1410 Про створення єдиної системи військової освіти затверджено перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, до якого включено вищі навчальні заклади МВС, у тому числі Луганський інститут внутрішніх справ, в якому проходив навчання позивач у період з 30.07.1994 по 12.07.1998.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк навчання позивача з 30.07.1994 по 12.07.1998 курсантом вищого навчального закладу, прирівнюється до строкової військової служби, який підлягає зарахуванню до 23-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII.

Відповідно, судом встановлено, що твердження позивача в цій частині є обґрунтованими, а рішення відповідача суперечить вимогам закону.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

На час прийняття та набрання чинності вищевказаним Законом, тобто станом на 01 квітня 2015 року, діяв Закон № 1789-XII, статтею 50-1 якого було врегульовано питання пенсійного забезпечення прокурорів.

Закон № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 у зв`язку із набранням чинності однопредметним Законом № 1697-VII, статтею 86 якого, зокрема, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Таким чином, можна дійти висновку, що у пункті 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII йшлося про припинення призначення спеціальних пенсій в порядку та на умовах, визначених Законом № 1789-ХІІ, а не Законом № 1697-VII, який прийнято 14.10.2014 та який набрав чинності з 15.07.2015.

Отже пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII не перешкоджає призначенню пенсій за вислугу років в порядку та на підставах, визначених Законом № 1697-VII.

Таким чином вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Рубіжанського ОУПФУ Луганської області від 02.04.2018 № 45 про відмову в призначенні пенсії згідно з Законом України Про прокуратуру ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині визнання дій відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років незаконними, суд зазначає, що в даному випадку вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процесом реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. На думку суду, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії рішення від 02.04.2018 № 45 про відмову в призначенні пенсії, а тому ефективним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та скасування зазначеного рішення Рубіжанського ОУПФУ Луганської області.

Що стосується вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення, нарахування і сплати з 26.03.2018 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-1697-VІІ, який став чинним з 15.07.2015, зарахувавши до вислуги років весь період навчання на посаді курсанта в Луганському інституті внутрішніх справ МВС України з 30.07.1994 по 12.07.1998 включно як військову службу (3 роки 11 місяців 12 днів), службу в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу з 10.08.1998 по 30.11.2001, роботу на прокурорсько слідчих посадах в органах прокуратури з 05.12.2001 по 26.03.2018 включно (16 років 03 місяці 22 дні), що в загальному вимірі складає 23 роки 6 місяців 25 днів вислуги років, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки Пенсійний фонд України та його органи мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, питання обрахунку стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, зокрема й за Законом України Про прокуратуру, зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, періоду роботи є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень та зобов`язувати відповідача призначити позивачу пенсію.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з Законом України Про прокуратуру за заявою від 26.03.2018, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у загальному розмірі 1409,60 грн.

Відповідно, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача половину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду - 704,80 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02.04.2018 № 45 про відмову в призначенні пенсії згідно з Законом України Про прокуратуру ОСОБА_1 .

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з Законом України Про прокуратуру за заявою від 26.03.2018, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35А) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 травня 2018 року.

Суддя К.Є. Петросян