Справа № 750/13525/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

Секретар судового засідання: Кузик М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.18р. у справі №750/13525/17 за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.18р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 9 рішення Чернігівської міської ради від 26.10.2017 №24/VII-20 про відмову Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаража; зобов'язано Чернігівську міську раду повторно розглянути заяву Позивача від 24.11.16р. та ухвалити по суті порушених в ній питань законне та належним чином обґрунтоване рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що Позивачу обґрунтовано відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки бажана земельна ділянка не призначена для будівництва індивідуального гаража, про що було зазначено Управлінням архітектури та містобудування у своєму листі від 07.02.17р. №01-18/209.

Через канцелярію суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Позивач вказав на те, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, 24.11.16р. Позивач звернувся до Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею 0.01 га біля будинку АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу та надання дозволу на розробку проекту відведення вказаної земельної ділянки (а. с. 22).

03.01.17р. Позивач додатково надіслав Управлінню земельних ресурсів Чернігівської міської ради графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а. с. 24, 25).

За результатами розгляду заяви, ОСОБА_2 з покликанням на лист Управління архітектури та містобудування міської ради від 07.02.17р. №01-18/209 Чернігівською міською радою відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, орієнтованою площею 0,0100га, для будівництва індивідуального гаражу (п. 8 рішення Чернігівської міської ради від 24.03.17р. № 18/VII-12 (а.с. 24)).

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.08.17р. у справі №750/5058/17, позов ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 8 рішення Чернігівської міської ради від 24.03.17р. № 18/VII-12 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаража; зобовязано Чернігівську міську раду протягом місяця від дня набрання цією постановою суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 24.11.16р. та ухвалити по суті порушених в ній питань законне та належним чином обґрунтоване рішення.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

На виконання судового рішення, Чернігівською міською радою повторно розглянуто питання надання Позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаража, за результатами розгляду якого прийнято рішення від 26.10.17р. №24/VII-20, пунктом 9 якого ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки з покликанням на ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та лист Управління архітектури та містобудування міської ради від 07.02.17р. №01-18/209 (а.с. 28).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки є необґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97р. № 280/97-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. «б» ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Отже, питання пов'язані з передачею земельних ділянок, зокрема, у власність громадянам вирішуються сільською радою шляхом прийняття рішення виключно на пленарних засіданнях.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Так, ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, виходячи з аналізу норм земельного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування з питань надання у власність земельних ділянок вбачається, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

При цьому, саме по собі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому орган державної влади або місцевого самоврядування, у випадках ухвалення рішення про відмову у наданні такого дозволу, зобов'язаний належним чином вмотивувати причини такої відмови.

Разом з тим, як свідчать обставини справи, в обґрунтування підстав для відмови Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки Відповідач послався на ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України та лист Управління архітектури та містобудування міської ради від 07.02.17р. №01-18/209 (а.с. 28).

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки по-перше: таке не містить мотивування підстав для відмови, а лише містить вказівку на частину правової норми, що не надає можливості встановити дійсну причину відмови та по-друге: необґрунтованість відмови з покликанням на лист Управління архітектури та містобудування міської ради від 07.02.17р. №01-18/209 була встановлена Деснянським районним судом м. Чернігова у справі №750/5058/17. В силу ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інших підстав для відмови Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0.01 га, для будівництва індивідуального гаража Відповідачем не наведено.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Відповідача.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.18р. у справі №750/13525/17 - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.18р. у справі №750/13525/17- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.