Справа № 825/321/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/321/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - Чміля А.В.,

представника відповідача - Бисикало Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державного підприємства Дослідного господарства ''Івківці'' Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Дослідне господарство ''Івківці'' Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України (далі - ДП «Івківці») 16.01.2018 звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ГУДФС у Чернігівській області) і просить визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення відповідача від 04.12.2017 № 0, № 0, № 0, № 0, № 0, № 2, № 2 та № ;

- рішення про застосування штрафних санкцій від 04.12.2017 № 2;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2017 № Ю-.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що збільшення грошового зобов'язання ДП «Івківці» з податку на додану вартість на загальну суму 152962,00 грн. стало наслідком того, що в матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄДР за № 0000301, знаходяться виписані ДП «Івківці» податкові накладні та видаткові накладні на адресу ПТМП «П.Г.Внєштранс» на загальну суму 917769,71 грн., в тому числі ПДВ 152961,62 грн., які не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та не задекларовані податкові зобов'язання за квітень 2016 року в декларації з податку на додану вартість. Однак, видаткові та податкові накладні від імені ДП «Івківці» підписані особою, яка на момент їх складання не мала повноважень діяти від імені позивача, вони не є його первинними документами, не підтверджують відпуск товару нашим підприємством і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку вказаних в них господарських операцій.

Враховуючи наведене вважає, що відповідачем безпідставно винесено податкові повідомлення-рішення від 04.12.2017 № 0, № 0, № 0, № 0, № 0.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 04.12.2017 № 2, № зазначив, що ні в акті перевірки, ні в додатках до нього не зазначено жодного первинного документу, на підставі якого вчинялися записи у податковому та бухгалтерському обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати, не зазначено жодного конкретного працівника, у якого базу нарахування податку на доходи фізичних осіб було безпідставно зменшено на суму податкової соціальної пільги, у зв'язку із чим з нарахованої та сплаченої їм заробітної плати не було утримано податок на доходи фізичних осіб. Також пояснив, що зерно та відходи, передані робітникам у власність безоплатно та в силу приписів Цивільного кодексу України вважаються дарунками, тому не повинні включатися до їх загального місячного доходу. Крім того, документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Івківці» проводилася за період з 01.07.2014 по 30.08.2017, тоді як період, за який відповідач донарахував суму податку на доходи фізичних осіб 67178,06 грн. знаходиться поза межами періоду, що перевірявся.

Щодо винесених відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу вважає, що вони мають бути скасовані оскільки у розділі III «Описова частина» акту перевірки не зазначено яке саме з положень ч. 1 ст. 7 та частин 1-5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» порушено позивачем та у чому таке порушення полягає. Крім того, ні в акті перевірки, ні в додатках до нього не зазначено первинних документів, на підставі яких здійснювались записи у податковому та бухгалтерському обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати, нарахування та утримання єдиного внеску, не зазначено конкретного працівника (застрахованої особи) на суму нарахованої якому заробітної плати не було нараховано єдиний внесок. Зазначив, що оскаржувана вимога винесена на підставі акта документальної перевірки від 25.09.2017 № 528/14/39488116, однак відносно ДП «Івківці» такий акт не складався і в матеріалах справи він відсутній.

Ухвалою судді від 22.01.2018 призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні.

Ухвалами суду від 22.03.2018 та від 17.04.2018 продовжувався строк проведення відкритого підготовчого засідання за обґрунтованим клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 19.04.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з урахуванням додатково наданих пояснень.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав відзив на позовну заяву та зазначив, що в ході перевірки встановлено, що в матеріалах кримінального провадження знаходяться виписані ДП «Івківці» податкові накладні та видаткові накладні на адресу ПТМП «П.Г.Внєштранс» на загальну суму 917769,71 грн., в тому числі ПДВ 152 961,62 грн., які не були зареєстровані позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних та не задекларовані податкові зобов'язання за травень 2016 року в декларації з податку на додану вартість. Даний факт ще раніше, в 2016 році, був виявлений Прилуцькою ОДПІ у зв'язку з чим на підприємство не одноразово були направлені листи з проханням зареєструвати податкові накладні та задекларувати податкові зобов'язання в декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року. Проте, позивач повідомив про відсутність первинних бухгалтерських документів по взаємовідносинах з ПТМП «П.Г. Внєштранс» за квітень 2016 року. На думку відповідача, здійснення господарської операції з вказаним контрагентом підтверджується листами ПТМП «П.Г. Внєштранс», видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, податковими накладними, звітами про рух зерна тощо.

З врахуванням наведеного, зазначив про порушення ДП «Івківці» п.120-1.2 ст.120. п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого по взаємовідносинах з ПТМП «П.Г. Внєштранс» за квітень 2016 року не дотримано вимоги щодо граничного терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних.

Щодо нарахування та сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб та військового збору пояснив, що згідно наданих для перевірки документів встановлена не відповідність у застосуванні розміру ставки податку на доходи фізичних осіб. Зокрема, в 882 випадках в періоді з 01.07.2014 по 31.12.2015 податок на доходи фізичних осіб утримано у не відповідності з пунктом 164.6 статті 164, пунктом 167.1 статті 167, підпунктом 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, в результаті чого в період з 01.07.2014 по 31.12.2015 з доходу фізичних осіб у формі заробітної плати не було утримано 73989,35 грн. податку. Крім того, в серпні 2016 року юридичною особою - податковим агентом ДП «Івківці» при нарахуванні оподатковуваного доходу (видачі) у негрошовій формі (зерно та зернові відходи) по 484 платникам не утримано та не перераховано до бюджету 41009,48 грн. податку, чим порушено підпункт 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункт «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, пункт 167.1 статті 167, підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2. статті 171 розділу IV Податкового кодексу України. Також підприємством не завжди дотримувались строки сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, а звітні податкові розрахунки подавались в певні періоди з недостовірними відомостями.

Щодо єдиного соціального внеску пояснив, що підприємством в період з 01.01.2015 по 31.03.2016 не вірно визначалась база нарахування єдиного внеску на заробітну плату працівників за основним місцем роботи, що перебували з ДП «Івківці» в трудових відносинах повний звітний місяць і котрим нараховувалась заробітна плата в розмірі менше мінімальної, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід). Також підприємство в звітність з єдиного внеску за листопад 2015року за №0 від 21.12.2015 до відомостей про нараховану заробітну плату застрахованих осіб (таблиця 6 звіту) не включило 39 працівників підприємства, котрим була нарахована заробітна плата за листопад 2015року. У зв'язку з наведеним, позивачем занижено нарахування єдиного внеску, що підлягав сплаті на загальну суму 82076,82 грн., чим порушено частину 1 статті 7, частини 1-5 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, з таких підстав.

ДП «Івківці» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.05.1992 внесено відповідний запис (а.с. 171-174 Т.1), свою діяльність позивач здійснює на підставі Статуту, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України (а.с. 156-170 Т.1).

Основним видом діяльності підприємства є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 20.10.2017 №2110, №2111, №2112, наказу ГУ ДФС у Чернігівській області від 20.10.2017 № 1614, посадовими особами податкового органу проведена позапланова виїзна документальна перевірка ДП «Івківці» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності визначення об'єкту оподаткування, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.07.2014 по 30.08.2017, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (а.с. 85-89 Т.1).

Перевірку проведено з відома директора підприємства та в присутності головного бухгалтера в період з 23.10.2017 по 10.11.2017.

За результатами перевірки складено акт від 17.11.2017 № 14/14/00729847, з додатками (а.с. 13-85 Т.2).

В ході проведення перевірки ГУДФС в Чернігівській області встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено ПДВ, що підлягає сплаті (спеціальна декларація) на загальну суму - 84472,00 грн., в тому числі за квітень 2016 року на суму 40845,00 грн., за грудень 2016 року на суму 43627,00 грн.;

- п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено ПДВ, що підлягає сплаті (загальна декларація) на загальну суму - 68490,00 грн., в тому числі в квітні 2016 року на суму 56378,00 грн., за січень 2017 року на суму 12112,00 грн.;

- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у зв'язку з не реєстрацією податкових накладних на суму 152961,62 грн.;

- пп.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1156 «Про внесення змін до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями», зокрема, ДП «Івківці» занижено розмір нарахувань частини чистого прибутку у розмірі 573607,00 грн., в тому числі за 1 півріччя 2016 року в сумі 573607,00 грн., за 3 квартали 2016 року в сумі 573607,00 грн., за 2016 рік 573607,00 грн.;

- пп. 57.1-1.1, пп. 57.1-1.2 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, зокрема, занижено розмір авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 103249,00 грн., в тому числі за 2016 рік в розмірі 103249,00 грн.;

- пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163, пп. «е» пп. 164.2.17. п. 164.2., п. 164.5, п. 164.6 статті 164, п. 167.1 ст.167, пп. 168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169, п. 171.2. ст. 171, пп. «а», п.п «ґ» п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, що привело до заниження нарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 114998,83 грн., в тому числі за 2014-2015 роки в сумі 73989,35 грн.; за 2016 рік в сумі 41009,48 грн.; не сплати до бюджету 67178,06 грн. утриманого податку на доходи фізичних осіб; не своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб з затримкою в термін до 30 календарних днів після місячного строку сплати в сумі 22077,22 грн., в термін більше 30 календарних днів після місячного строку сплати - 63963,47 грн.;

- пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2., п. 164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.2 , п.п.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1, п.171.2 ст.171, пп. «а», п.п. «ґ» п. 176.2 ст. 176 розділу IV, пп. 1.1-1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, що привело до заниження нарахування військового збору за серпень 2016 року в сумі 3417,46 грн.; не своєчасної сплати військового збору з затримкою в термін до 30 календарних днів після місячного строку сплати в сумі 2259,70 грн., в термін більше 30 календарних днів після місячного строку сплати - в сумі 8286,51 грн.;

- ч. 1 ст. 7, ч. 1-5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що привело до заниження нарахування єдиного внеску в сумі 82076,82 грн., в тому числі: за січень 2015 р. - 4402,78 грн.; за лютий 2015 р.- 4444,37 грн.; зa березень 2015 р.- 4588,90 грн.; за квітень 2015 р. - 4284,02 грн.; за травень 2015 р.- 4050,98 грн.; за червень 2015 р. -4319,26 грн.; за липень 2015 р. - 4845,83 грн.; за серпень 2015 року - 4983,34грн.; за вересень 2015 р. - 4962,26 грн.; за жовтень 2015 р. - 4890,86 грн.; за листопад 2015 р. - 23180,87 грн.; за грудень 2015 р. - 4988,12 грн.; за січень 2016 р. - 2960,70грн.|за лютий 2016 р. - 2504,00 грн.; за березень 2016 р. - 2670,53 грн.;

- Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), який затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49, зареєстрованого в МЮУ 05.02.2014 за №228/25005, та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 за №4, зареєстрованого в МЮУ 30.01.2015 за №111/26556, а саме: звітні податкові розрахунки за ф. №1ДФ за 3,4 квартали 2014 року, за 1-4 квартали 2015 року та 1,2 квартали 2017 року були подані з недостовірними відомостями. Податковий номер фізичної особи платника податку «НОМЕР_3» зазначений підприємством в звітах за 3,4 квартали 2014року, за 1-4 квартали 2014 року вважається не дійсним. Податкові номера фізичних осіб «НОМЕР_4» та «НОМЕР_8» зазначені підприємством в звітах за 1,2 квартали 2017 року також вважаються не дійсними.

На підставі акта перевірки від 17.11.2017 № 14/14/00729847 ГУДФС у Чернігівській області прийнято:

податкові повідомлення-рішення від 04.12.2017 (а.с. 94-102 Т.2):

- № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 191 203,00 грн. (152 962,00 грн. за основним платежем та 38 241 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № 0, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 78 480,78 грн. за не реєстрацію протягом граничного строку податкових накладних;

- № 0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на чистий прибуток (дохід) господарських організацій (державних унітарних підприємств) на загальну суму 717 900,00 грн. (573 607,00 грн. за основним платежем та 143 402,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № 0, яким позивачу донараховано податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на загальну суму 129 061,00 грн. (103 249,00 грн. за основним платежем та 25 812,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № 0, яким позивачу нараховано штраф в сумі 510,00 грн. за порушення пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 229 082,04 грн. (182 176,89 грн. за основним платежем; 43 750,13 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та 3 355,02 грн. - пеня);

- № , яким позивачу нараховано штраф в сумі 510,00 грн. за порушення абз. 12, п. 3.1 Розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені на загальну суму 6 607,52 грн. (3 417,46 грн. за основним платежем; 2 737,64 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та 452,42 грн. - пеня);

рішення про застосування штрафних санкцій за своєчасно не нарахований єдиний внесок від 04.12.2018 № 2 на суму 41 038,41 грн. (а.с. 103 Т.2);

вимогу про сплату боргу (недоїми) від 14.02.2018 № Ю- в сумі 82 076,82 грн. (а.с. 104 Т.2).

Судом встановлено, що 02.01.2014 між ПТМП «П.Г.Внєштранс» (виконавець) та ДП «Івківці» (замовник), в особі директора ОСОБА_5, було укладено договір про надання послуг № 1 відповідно до умов якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги, а саме: обробіток ґрунту; сівба та посадка; внесення гербіцидів, мінеральних та органічних добрив, підкорм посівів; збиральні роботи; доробка зерна; постачання кормів для годівлі ВРХ; надання паливно-мастильних матеріалів; транспортні роботи; фінансова допомога; інші послуги, в тому числі харчування робітників (пункти 1.1 та 2.1 Договору).

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що розрахунок за надані послуги проводиться у грошовій або натуральній формах. Розрахунок у натуральній формі здійснюється продукцією рослинництва або тваринництва, а саме поголів'ям ВРХ та свиней.

25.04.2016 та 26.04.2016 представниками сторін було сформовано такі документи бухгалтерського обліку: видаткові накладні; накладні на відпуск товару; акти взаємозвірки розрахунків тощо. Підписантами з боку ДП «Івківці» вказані: директор - ОСОБА_5 та головний бухгалтер ОСОБА_6 (а.с. 98-116 Т.1).

Також, ДП «Івківці» по взаємовідносинах з ПТМП «П.Г.Внєштранс» виписано податкові накладні, підписані директором ОСОБА_5 та головним бухгалтером ОСОБА_6: від 25.04.2016 № 63/2 на суму 25200,72 грн. (в т.ч. ПДВ 4200,12 грн.); від 25.04.2016 № 62/2 на суму 308778,42 грн. (в т.ч. ПДВ 51463,07 грн.); від 25.04.2016 № 61/2 на суму 35000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 5833,33 грн.); від 25.04.2016 № 59/2 на суму 72270,00 грн. (в т.ч. ПДВ 12045,00 грн.); від 25.04.2016 № 60/2 на суму 280000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 46666,67 грн.), від 25.04.2016 № 58/2 на суму 151830,00 грн. (в т.ч. ПДВ 25305,00 грн.); від 26.04.2016 № 65/2 на суму 8401,10 грн. (в т.ч. ПДВ 1400,18 грн.); від 28.04.2016 № 66/2 на суму 32000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 5333,33 грн.) та від 25.04.2016 № 64/2 на суму 4289,47 грн. (в т.ч. ПДВ 714,91 грн.) (а.с. 86-93 Т.2).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.

Згідно статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту та формування валових витрат необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт надання послуг іншою особою та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (чинного на момент здійснення спірних господарських операцій) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, із положень зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 передбачено, що постачальник (продавець) складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому в установленому порядку, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення.

Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний

Тобто, податкова накладна має складатися на дату виникнення податкових зобов'язань та протягом наступних 15 календарних днів підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому податкова накладна складається в електронній формі і на неї накладається електронний цифровий підпис уповноваженої особи.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалась сторонами в судовому засіданні, податкові накладні, які не були зареєстровані ДП «Івківці» в Єдиному реєстрі податкових накладних та на підставі яких позивачу донараховано податок на додану вартість, підписані ОСОБА_5 (вказаний як директор підприємства) та ОСОБА_6 (головний бухгалтер).

Однак, як вбачається з листа Національної Академії Аграрних Наук України від 29.03.2018 № 11-1/48, наказом від 20.04.2016 № 65-к ОСОБА_5 звільнено з посади директора з 20.04.2016 з підстав, передбачених контрактом, що підтверджується відповідним наказом, (ст. 36 п. 8 КЗпП України) (а.с. 220 Т.1; 118 Т.2).

В свою чергу, наказом Національної Академії Аграрних Наук України від 21.04.2016 № 66-к, виконуючим обов'язки директора ДП «Івківці» з 21.04.2016 призначено ОСОБА_7 (а.с. 117 Т.2).

Наказом від 26.04.2016 № 22 ОСОБА_7 приступив до роботи на посаді в.о. директора ДП «Івківці» з 26.04.2016 (а.с. 222 Т.1).

Згідно вказаного вище листа від 29.03.2018 № 11-1/48 обидва накази було доведено до відома трудового колективу ДП «Івківці» 26.04.2016 віце-президентом НААН Бащенком М.І. та начальником Управління наукового забезпечення інноваційно-інвестиційного розвитку експериментальної бази Стасівим О.Ф.

Вищевказані зміни в керівництві внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відображено у Витягах станом на відповідні дати. Так, з 21.04.2016 керівником підприємства та підписантом вказаний ОСОБА_7 (а.с. 105-108 Т.2).

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до Розділу ІІ акту перевірки від 17.11.2017 № 14/14/00729847, в періоді, за який проводилась перевірка, відповідальними за фінансово-господарську діяльність ДП «Івківці» були:

- директор - ОСОБА_5, за період з 01.07.2014 по 20.04.2016 (призначений на посаду наказом № 107 від 04.12.1998, звільнений з посади наказом від 20.04.2016 № 65-к);

- в.о. директора - ОСОБА_7, за період з 21.04.2016 по день підписання акту перевірки (призначений згідно з наказом про призначення від 21.04.2016 № 66-к);

- головний бухгалтер - ОСОБА_6, за період з 01.07.2014 по 25.04.2016 (наказ про призначення від 02.06.2014 № 10, наказ про звільнення від 25.04.2016 № 20).

Згідно частин 1 та 3 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до частин 3, 5 та 6 статті 65 Господарського кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону.

Тобто, станом на момент складання перелічених вище видаткових та податкових накладних (від 25.04.2016, від 26.04.2016 та від 28.04.2016) ОСОБА_5 вже не був директором ДП «Івківці» та не мав повноважень від імені підприємства приймати рішення про відпуск товару й підписувати видаткові та податкові накладні. Таким чином, ДП «Івківці» постачання товару за переліченими в акті перевірки видатковими накладними не здійснювало, відповідно ні об'єкту оподаткування, ні податкових зобов'язань з цих операцій у позивача не виникло, у зв'язку з чим виписані податкові накладні підприємством в електронній формі не складались і електронний цифровий підпис не них не накладався.

Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1156, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі 75 відсотків.

Згідно пп. 57.1-1.1 п. 57.1-1 ст. 57 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток - емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 137 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 57.1-1.2 п. 57.1-1 ст. 57 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених підпунктом 57.1-1.3 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток.

Авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об'єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов'язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов'язання авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. Сума дивідендів, що підлягає виплаті, не зменшується на суму авансового внеску.

Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.

Це положення поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому органом виконавчої влади, до сфери управління якого належать такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету.

При цьому якщо платіж особою називається дивідендом, такий платіж оподатковується під час виплати згідно з нормами, визначеними згідно з положеннями цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку.

Однак, як встановлено судом в судових засіданнях та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вказані вище видаткові накладні не є первинними документами ДП «Івківці» і підприємство реалізацію вказаного в них товару не здійснювало, чистого доходу від таких операцій позивачем отримано не було, обов'язок сплачувати до Державного бюджету частину чистого прибутку від реалізації цього товару та авансові внески з податку на прибуток у позивача відсутній.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що наявні всі правові підстави для скасування в повному обсязі таких податкових повідомлень-рішень ГУДФС у Чернігівській області від 04.12.2017: № 0, № 0, № 0 та № 0.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.12.2017 № та № , суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до положень пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є податкові агенти.

Об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Згідно із п. 164.6 ст. 164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Статтею 168 Податкового кодексу України визначено розмір ставки податку на доходи фізичних осіб. Так, протягом 2014-2015 років ставка податку становила 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. В 2016 році - 18 відсотків бази оподаткування.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та відображено в акті перевірки, згідно реєстру на видачу зернових відходів в кількості 20100 кг на загальну суму 20100,00 грн. 67 робітникам підприємства в серпні 2016 року видано по 300 кг відходів озимої пшениці вартістю 300,00 грн. Згідно реєстрів на видачу зерна: 58380 кг озимої пшениці, 37530 кг ячменю та 29190 кг овса, 417 громадянам та 67 працівникам підприємства в серпні 2016 року було видано по 300 кг зерна (140 кг озима пшениця, 90 кг - ячмінь, 70 кг - овес) без зазначення вартості товару. Згідно єдиного державного реєстру податкових накладних за 2016 рік середня ціна реалізації ячменю, жита, овса, пшениці по ДП «Івківці» становила 2916,67 грн. за тону. Таким чином вартість 300 кг зерна за звичайними цінами становила 875,90 грн. (300 кг * 2,91667 грн. за 1 кг). Отже, 67 працівників підприємства отримали оподатковуваний дохід вартістю 1175,90 грн. (875,90 грн. + 300,00 грн.) і 417 громадян отримали оподатковуваний дохід вартістю 875,90 грн. Зерно та зернові відходи були надані працівникам та громадянам (платникам податку) ДП «Івківці» безкоштовно (згідно наказу № 58 від 19.08.2016) та без оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18%.

Згідно із частиною першою статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

В свою чергу, відповідно до пп. 165.1.39 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла у серпні 2016 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: вартість дарунків (а також призів переможцям та призерам спортивних змагань), якщо їх вартість не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, за винятком грошових виплат у будь-якій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 визначено на рівні 1378,00 грн. При цьому, 50% від цієї суми дорівнює 689,00 грн.

Тобто, зерно та зернові відходи на суму 689,00 грн., які працівники та громадяни отримали від ДП «Івківці» в серпні 2016 року, до їх загального місячного доходу включатися не повинні та, відповідно, позивач не несе обов'язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору в цій частині.

Крім того, як вбачається з акту перевірки та доданих до нього таблиць, посадовими особами податкового органу під час перевірки були використані дані попередньої перевірки ДП «Івківці», а саме акт Прилуцької ОДПІ від 17.07.2017 № 459/22/00729847, де зазначалось, що «станом на 01.01.2014 залишок на кінець перевіряємого періоду по податку на доходи фізичних осіб (сальдо по рахунку 6411 Кт) становить 67178,06 грн.». Дана сума податку, утримана з платників в 2013 році, не була перерахована підприємством як до 17.07.2017 так і в подальшому, що підтверджується наданими платіжними документами, банківськими виписками та надходженням коштів не відповідний казначейський рахунок.

Також в наданих для перевірки регістрах бухгалтерського обліку підприємства, оборотно-сальдових відомостях по рахунку 6411 «Розрахунки з бюджетом по податку на доходи фізичних осіб» за період з 26.04.2016 по 31.07.2017 не находить відображення залишок не перерахованого податку за 2013 рік в сумі 67178,06 грн. у зв'язку з чим ГУДФС у Чернігівській області прийнято рішення про донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у вказаній сумі.

Однак, судом встановлено, що документальна позапланова виїзна перевірка ДП «Івківці» проводилась за період з 01.07.2014 по 30.08.2017, тому донарахування ГУДФС у Чернігівській області підприємству вищевказаного податку є неправомірним, оскільки 2013 рік знаходиться поза межами періоду, що перевірявся.

Одночасно, перевіривши повноту утримання ДП «Івкцівці» податку на доходи фізичних осіб, відповідно до зведених даних в Таблиці №1 до акту, суд погоджується з доводами податкового органу, що відповідачем в період з 01.07.2014 по 31.12.2015 вказаний податок утримувався з порушенням п. 164.6 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України. Сума податкового зобов'язання складає - 145 364,97 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 04.12.2017 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені, має бути скасоване в частині донарахування позивачу 88 101,82 грн. (83 917,07 грн. за податковим зобов'язанням та 4 184,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Враховуючи вищевстановлене, суд вважає, що донарахування відповідачем ДП «Івківці» військового збору з описаних вище операцій є необґрунтованим, тому податкове повідомлення-рішення від 04.12.2017 № має бути скасоване в частині донарахування 1 743,81 грн. (1 395,05 грн. за податковим зобов'язанням та 348,76 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 04.12.2017 № 0, суд вважає, що його слід залишити без змін, враховуючи таке.

Відповідно до пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

В свою чергу, відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як вбачається з акту перевірки та не спростовано представником позивача в судових засіданнях, під час проведення перевірки ДП «Івківці» перевіряючим надавались не всі витребувані первинні бухгалтерські документи (за період 2014 року, 2015 року, січень-березень 2016 року), оскільки вони не були передані колишнім директором підприємства. Первинні бухгалтерські документи, регістри бухгалтерського обліку, до яких перенесено інформацію із первинних документів (відомості програмного забезпечення «1С: бухгалтерія»), наявні лише за період з квітня 2016 року по грудень 2016 року.

Враховуючи наведене, суд погоджується з висновками податкового органу про незабезпечення ДП «Івківці» зберігання первинних бухгалтерських документів, у зв'язку з чим, до позивача правомірно застосовано штрафні санкції, передбачені п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, тому позивачу в задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2017 № 0 слід відмовити.

Щодо позовної вимоги ДП «Івківці» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.12.2017 № 3, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, враховуючи таке.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Пунктом 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Як було встановлено ГУДФС у Чернігівській області в ході перевірки та не спростовано представником позивача, при перевірці податкових розрахунків за формою №1ДФ за період з 01.07.2014 по 31.07.2017 встановлено порушення, а саме: звітні податкові розрахунки за формою №1ДФ за 3, 4квартали 2014 року, за 1-4 квартали 2015року та 1, 2 квартали 2017 року подані з недостовірними відомостями. Так, податковий номер фізичної особи платника податку «НОМЕР_3», зазначений підприємством в звітах за 3 та 4 квартали 2014 року, за 1-4 квартали 2015 року, вважається не дійсним. Податкові номера фізичних осіб «НОМЕР_4» та «НОМЕР_8», зазначені підприємством в звітах за 1, 2 квартали 2017 року, також вважаються не дійсними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем правомірно винесено ДП «Івківці» вказане вище податкове повідомлення-рішення, оскільки позивачем порушено Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за №228/25005 (чинний на час складення розрахунків), та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма №1ДФ), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556.

Щодо вимоги ДП «Івківці» про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 04.12.2017 № 2 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2017 № Ю- суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, враховуючи таке.

Відповідно до даних державного реєстру юридичних осіб, ДП «Івківці» перебуває на обліку як платник єдиного внеску з 01.01.2011 з 22 класом професійного ризику (розмір нарахування єдиного внеску - 37,19%, з 01.01.2016 - 22%).

Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано умови та порядок нарахування і сплати єдиного внеску.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону).

Статтею 9 Закону врегульовано порядок обчислення єдиного внеску.

Так, єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску із сум, виражених в іноземній валюті (крім випадків сплати єдиного внеску в іноземній валюті, передбачених абзацами другим - четвертим частини п'ятої цієї статті), здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за офіційним курсом національної валюти до іноземної валюти, установленим Національним банком України на день обчислення єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п'ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вбачається з узагальнених даних за результатами перевірки ДП «Івківці» (таблиці № 6 та № 7) підприємством в період з 01.01.2015 по 31.03.2016 не вірно визначалась база нарахування єдиного внеску на заробітну плату працівників за основним місцем роботи, що перебували з підприємством в трудових відносинах повний звітний місяць і котрим нараховувалась заробітна плата в розмірі менше мінімальної, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід). Крім того, в звітність з єдиного внеску за листопад 2015 року за № від 21.12.2015 до відомостей про нараховану заробітну плату застрахованих осіб (таблиця 6 звіту) не включило 39 працівників підприємства, яким була нарахована заробітна плата за листопад 2015 року.

Також з 01.01.2015 по 31.03.2016, згідно поданих звітів до Пенсійного фонду України та до податкового органу, встановлено відхилення у нарахуванні єдиного внеску в частині додаткової бази нарахування єдиного внеску відповідно до статті 9 Закону та повноти нарахування та утримання єдиного внеску за листопад 2015 року.

У зв'язку з наведеним, позивачем за вищевказаний період занижено нарахування єдиного внеску, що підлягав сплаті, на загальну суму 82076,82 грн., в тому числі: за січень 2015 року - 4402,78 грн.; за лютий 2015 року - 4444,37 грн.; за березень 2015 року - 4588,90 грн.; за квітень 2015 року - 4284,02 грн.; за травень 2015 року - 4050,98 грн.; за червень 2015 року - 4319,26 грн.; за липень 2015 року - 4845,83 грн.; за серпень 2015 року - 4983,34 грн.; за вересень 2015 року - 4962,26 грн.; за жовтень 2015 року - 4890,86 грн.; за листопад 2015 року - 13180,87 грн.; за грудень 2015 року - 4988,12 грн.; за січень 2016 року - 2960,70 грн.; за лютий 2016 року - 1504,00 грн.; за березень 2016 року - 2670,53 грн., чим порушено вимоги Закону.

В судовому засіданні представник позивача не спростував викладені в акті висновки про виявлені під час перевірки відхилення у нарахуванні єдиного внеску, однак вважає, що вищевказане оскаржуване рішення має бути скасованим у зв'язку з зазначенням в ньому ГУДФС у Чернігівській області не вірних реквізитів акту перевірки, а саме від 25.09.2017 № 528/14/39488116 замість від 17.11.2017 № 14/14/00729847; не зазначенням первинного документу, на підставі якого здійснювались записи у податковому та бухгалтерському обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати, нарахування та утримання єдиного внеску; не зазначення конкретного працівника (застрахованої особи) на суму нарахованої якому заробітної плати не було нараховано єдиний внесок.

Однак, вказані доводи суд вважає необґрунтованими враховуючи документальну підтвердженість зібраними ГУДФС у Чернігівській області доказами, та неспростованість ДП «Івківці» факту порушення ним вимог Закону під час нарахування та утримання єдиного внеску за період з 01.01.2015 по 31.03.2016. При цьому, суд враховує, що наявність описок в оскаржуваному рішенні само по собі не може бути підставою для його скасування за умови фактичного недотримання платником податку вимог законодавства України, що регулює сплату єдиного внеску. Крім того, у наявних в матеріалах справи узагальнених даних щодо нарахування та утримання ДП «Івківці» єдиного внеску (таблиці №№ 6 та 7) вказано ПІП робітників підприємства, суми нарахованої їм заробітної плати, суми нарахованого та утриманого єдиного соціального внеску та суми заниження, що відповідають результатами перевірки (а.с. 78-84, 85 Т.1).

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 25 Закону суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи вищевикладене та документальне підтвердження порушення позивачем порядку нарахування та сплати єдиного соціального внеску, ГУДФС у Чернігівській області правомірно винесло підприємству вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2017 № Ю-.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності має доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платникові податків податкових зобов'язань та правомірності прийняття свого рішення.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплати боргу (недоїмки), об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов ДП «Івківці» слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе розподілити судові витрати шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУДФС у Чернігівській області сплаченого ДП «Івківці» судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 18 083,99 грн.

Керуючись статтями 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області: від 04.12.2017 № 0, від 04.12.2017 № 0, від 04.12.2017 № 0 та від 04.12.2017 № 0.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 04.12.2017 № в частині донарахування 1 743,81 грн. (1 395,05 грн. за податковим зобов'язанням та 348,76 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 04.12.2017 № в частині донарахування 88 101,82 грн. (83 917,07 грн. за податковим зобов'язанням та 4 184,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на користь Державного підприємства Дослідного господарства ''Івківці'' Миронівського інституту пшениці імені В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України судовий збір в сумі 18 083 (вісімнадцять тисяч вісімдесят три) грн. 99 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 травня 2018 року.

Суддя С.В. Бородавкіна