Справа № 428/8577/15-а
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/8577/15-а
Провадження №2-а/428/153/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області про визнання права на отримання та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, як дружині померлого військового пенсіонера,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області про визнання права на отримання та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, як дружині померлого військового пенсіонера, мотивуючи вимоги тим , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3. як дружина померлого військового пенсіонера, позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області з заявою про виплату одноразової допомоги. Листом №118-11 від 14.04.2015р. відповідачем позивачці ОСОБА_1 було відмовлено з причини відсутності родинного звязку між позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.05.2015р. позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин оскільки подружжя не є родичами. Відповідно до чинного законодавства України, право на отримання одноразової грошової допомоги має не родич, а дружина, яка не відноситься до кола родичів. Таким чином, між сторонами виник спір про право на отримання одноразової грошової допомоги. Тому, позивачка звернулась до суду з позовом і просить визнати за нею право на отримання одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, зобовязати відповідача виплатити їй одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у розмірі тримісячної пенсії годувальника 8115грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Оскільки з позовної заяви видно, що вимоги позивача стосуються соціальних виплат - одноразової грошової допомоги в разі втрати годувальника, як дружині померлого військового пенсіонера, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України суд вважає за необхідне розглядати дану справу у скороченому провадженні. Шестимісячний строк позовної давнини не був вичерпний оскільки позивач дізнався про порушення свого права з 14.04.2015р. тобто з моменту отримання відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, а даний позов було подано до суду 07.09.2015р..

Від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких він посилається на те, що відповідач, зазначений у позовній заяві - Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є юридичною особою, а виступає лише структурним підрозділом у складі головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Крім того, у відповідності до чинного законодавства України, рішення про виплату одноразової грошової допомоги , передбаченої п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 приймається головним управління Пенсійного фонду України в областях. До того ж, згідно наданих ОСОБА_1 документів було встановлено розбіжності в прізвищі особи, яка претендує на отримання допомоги та прізвищі померлого пенсіонера, зокрема в паспорті заявниці зазначено «Колесник», а в свідоцтві про смерть померлого пенсіонера «Колєснік». Дані обставини стали перешкодою у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, як дружині померлого пенсіонера, про що їй було повідомлено належним чином. Крім того, позивачка ОСОБА_1 в позовних вимогах вказує суму одноразової грошової допомоги 8115грн., яка розрахована позивачкою помилково, оскільки нею взято невірний показник місячного розміру пенсії. Проведення такого розрахунку пенсійних виплат, що підлягають сплаті, є виключною компетенцією органу, що призначає пенсію, а тому розрахунок позивачем пенсії (допомоги) є порушенням ст. 105 КАС.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», членам сім'ї померлих пенсіонерів із числа військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ незалежно від призначення пенсій в разі втрати годувальника, виплачується одноразова грошова допомога: дружині - в розмірі тримісячної пенсії годувальника і на кожного непрацездатного члена сім'ї - у розмірі місячної пенсії годувальника. При визначенні розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, до членів сім'ї, які мають право на допомогу, належать: дружина незалежно від віку і працездатності, діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, або були на день смерті годувальника вихованцями, учнями, студентами, курсантами та слухачами (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажистами навчальних закладів і не досягли 23-річного віку; батьки, які перебували на утриманні померлого і досягли пенсійного віку: чоловіки - 60 років, жінки - 55 років, або є інвалідами.

Відповідно до п.п. 5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому Постановою Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії VIII-УР №436574, виданого 21.07.1965р. Гречишкинською селищною радою Новоайдарського району, актовий запис №15, «Колесник Виктор Григорьевич» (рос.м.) та «Чугай Валентина Филлипповна» (рос.м.) одружились, прізвище дружини - «Колесник» (рос.м.). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 08.08.2000р., ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2.н. у с. Муратово Новоайдарського району Луганської області, відповідно до відмітки про сімейний стан 21.07.1965р. зареєстровано шлюб з ОСОБА_4. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 27.02.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №426, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до копії повідомлення Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області №118/К-11 від 14.04.2015р., ОСОБА_1 повідомлено про наявність розбіжностей у написанні прізвищ заявниці та померлого пенсіонера для одержання одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 12 ПКМУ від 17.07.1992р. №393.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до необхідності відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Оскільки з матеріалів справи вбачається наявність розбіжність у написанні прізвищ позивачки ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3, то відповідачем Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області було правомірно направлено позивачці ОСОБА_1 повідомлення про виявлення даного факту, що є перешкодою для одержання одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 12 ПКМУ від 17.07.1992р. №393, оскільки первинний документ - свідоцтво про одруження викладений на російські мові, а у паспортах громадян України та у свідоцтві про смерть померлого наявні різні написання прізвищ померлого державною мовою , що унеможливлює точну ідентифікацію позивачки ОСОБА_1, як дружини померлого ОСОБА_3. Крім того, у відповідності до чинного законодавства України, компетенцію призначення (перерахунок) та виплати пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має лише Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області, а позивачка звернулась до суду з позовом до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області.

За таких обставин, враховуючи все вищевказане, суд вважає, що відповідач обставини викладені позивачкою ОСОБА_1 в обґрунтування позову не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати позивачці не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2,11,12,70,71,94,159-163,183-2,185,186 КАС України, суддя -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУ в Луганській області про визнання права на отримання та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу в разі втрати годувальника, як дружині померлого військового пенсіонера залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя