Справа № 824/317/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/317/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюк О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюка О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати :

- рішення № НОМЕР_1 від 26.03.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 4964,47 грн.;

- вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску від 26.03.2018 року № Ф- на суму 9929,04 грн.;

- податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_2 за грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 6830,20 грн.;

- податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_3 на суму 641,63 грн. за грошове зобов'язання зі сплати військового збору;

- податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_4 на суму 510,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведено фактичну перевірку, за наслідками якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень на думку ДПІ є використання позивачем найманих працівників, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, без належного оформлення трудових відносин та виплати заробітної плати їм у «конвертах».

Позивач вважає прийняті за наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення є протиправними, так як з ОСОБА_6 укладено трудовий договір 19.10.2017 року, а з ОСОБА_7 01.03.2016 року. Тобто на момент обстеження позивач не використовував працю без належного оформлення трудових відносин. Позивач також посилався на те, що одні лише пояснення працівників не можуть слугувати належним доказом щодо порушення ФОП ОСОБА_5 вимог податкового законодавства, оскільки такі пояснення, за наявності інших документів, є лише припущеннями. Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_7 у поясненні, відібраному працівниками ДФС давала відповіді на питання не розуміючи їх змісту. Стосовно ОСОБА_6 позивач зазначив, що у поясненні, відібраному працівниками ДФС, остання давала помилкові відповіді не розуміючи їх змісту, оскільки мала наміри влаштуватись на роботу.

У зв'язку із зазначеним, позивач просить позов задовольнити.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, зазначивши, що згідно проведеної перевірки встановлено, що позивач використовував найманих працівників, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, без належного оформлення трудових відносин та виплачував їм заробітну плату у «конвертах». Вказане обставини підтверджуються відібраними письмовими поясненнями у даних працівників. Акт фактичної перевірки, в якому описано факт і зміст отриманих від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснень, підписаний особисто ФОП ОСОБА_5 27.10.2017 року.

Відповідач також посилається на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у наданих поясненнях чітко вказують строк протягом якого працювали, суму заробітної плати та порядок її виплати, на підставі чого ДФС встановило період роботи даних працівників у позивача. Вважають, що пояснення написані власноручно та добровільно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є достатніми доказами того, що вказані особи працювали без відповідного оформлення.

На думку відповідача, ФОП ОСОБА_5 є податковим агентом стосовно громадян ОСОБА_6 у період з липня 2017 року по 18.10.2017 року та ОСОБА_7 у період з січня 2014 року по 29.02.2016 року і зобовязаний своєчасно, повністю нараховувати, утримувати та сплачувати перераховувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з доходу, що виплачувався на користь платників податку ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що розглянувши надані пояснення найманих осіб, наказ ГУ ДФС у Чернівецькій області № 303/фп від 20.10.2017 року встановив наступне. Зокрема в наказі вказується, що перевірка починається з 20.10.2017 року, а пояснення ОСОБА_7 відібрані 18.10.2017 року, тобто за 2 дні до початку проведення перевірки. Таким чином пояснення ОСОБА_7 не повинні відображатися у акті перевірки ні 27.10.2017 року, ні у акті 27.02.2018 року. Також, в письмових поясненнях обох найманих осіб вказується, що трудову угоду вони підписували з ОСОБА_8, хоча в трудових договорах вказується ОСОБА_5. Тобто контролюючий орган навіть самостійно не переконавшись у достовірності та повноті даної інформації прийняв до уваги пояснення найманих осіб.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь, де зазначається те, що пояснення ОСОБА_7 відібрані 18.10.2017 року, а наказ про проведення фактичної перевірки № 303/фп датований 20.10.2017 року. Вказане пояснююється тим, що з метою здійснення контролю за дотриманням субєктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв і т.д. видано наказ № 296/фп від 18.10.2017 року на здійснення фактичної перевірки обєкта господарювання за адресою: м.Чернівці, вул.Заньковецької, 5. Під час проведення фактичної перевірки встановлено, що за вказаною адресою здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_5 та внаслідок встановленого факту видано наказ № 303/фп від 20.10.2017 року.

В ході судового розгляду справи задоволено клопотання представника відповідача про виклик і допит в якості свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В судовому засіданні, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, з підстав наведених у відзиві та запереченні. Просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

21.05.2018 року в якості свідка допитано ОСОБА_9, яка вказала, що працювала в піцерії по вул. Заньковецькій,5 м.Чернівці з 01.03.2016 року. 18.10.2017 року в неї відібрано пояснення під час перевірки працівником ДФС в Чернівецькій області, однак працівники не представилися та не просили документи підтверджуючі її особу. Оскільки вона (ОСОБА_7Ю.) погано себе почувала, та мала багато роботи, не мала можливості надати точну і правдиву інформацію. А саме, вказавши 2014 рік, в поясненнях ДФС не зрозуміла питання податкового органу, врахувавши, що йде мова про перше її відвідування цього закладу. Оскільки в 2014 році вона навчалася на стаціонарі, вона і не мала можливості працювати. Стосовно запитання представника відповідача на рахунок фото в уніформі, яке знаходиться в соціальній мережі з 26.11.2015 року, ОСОБА_7 зазначила, що проходила там навчання (практику) та одягала форму.

21.05.2018 року в якості свідка допитано ОСОБА_6, яка вказала, що її пояснення від 18.10.2017 року являються помилковими. Так, в жовтні 2017 року вона шукала роботу і потрапила на оголошення піцерії по вул. Заньковецькій,5 м. Чернівці про пошук офіціантів. 18.10.2017 року вона прийшла у піцерію і почала розпитувати про умови праці і заробітну плату. На наступний день вона повинна була приступити до роботи. На запитання представника відповідача, чому ОСОБА_6 вказала в пояснення ДФС строк роботи в піцерії 4 місяці, відповіла, що в липні була перша її спроба влаштуватися, однак через поїздку на відпочинок в гори, вона не влаштувалася.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини, та відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу ГУ ДФС у Чернівецькій області №303/ФП від 20.10.2017 року, проведена фактична перевірка господарського об'єкта (піцерія по вул. Заньковецькій, 5 м.Чернівці та ресторан «Ґанок» Кіцманський район с.Стрілецький Кут вул. Шевченка 4) суб'єкта господарювання - ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), наявності ліцензій, свідоцтв (а.с. 60).

При проведенні фактичної перевірки встановлено, що за даною адресою (м.Чернівці, вул. Заньковецької, 5 та Кіцманський район, с. Стрілецький Кут, вул. Шевченка,4) здійснює свою господарську діяльність самозайнята особа ОСОБА_5

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки №0150/24/13/РРО/НОМЕР_5 від 27.10.2017р. та додаток №1 до акту фактичної перевірки №009059 від 27.10.2017р. щодо здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання законодавства з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Вказаною фактичною перевіркою, в результаті відібраних пояснень у гр. ОСОБА_6, (ІНФОРМАЦІЯ_1) та гр. ОСОБА_7, (ІНФОРМАЦІЯ_2) було встановлено, що гр. ОСОБА_6 у період з липня 2017 року по 18.10.2017 року та ОСОБА_7 у період з січня 2014р. по 29.02.2016р. працювали у ФОП ОСОБА_5 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття вищевказаного працівника на роботу.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.13 п.78.1 ст.78, ст..79, п.82.2 ст.82 р. II Податкового кодексу України, п. 2 ч.1 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зі змінами та доповненнями), наказу ГУ ДФС у Чернівецькій області №94 від 13.02.2018р., повідомлення від 13.02.2018 року №14 - проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_5 (Кіцманський район, смт. Лужани, вул. Шевченка, 23, номер державної реєстрації - НОМЕР_5 від 27.08.1992р.), з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 29.10.2014 року по 29.10.2017 року., правильності нарахування обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 29.10.2014 року по 29.10.2017 року.

Перевірка проводилась з 14.02.2018 року по 20.02.2018 року.

В ході проведення перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, відповідачем в акті перевірки викладено інформацію та відповідні висновки щодо укладених трудових договорів та щодо пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які відібрані під час фактичної перевірки. (а.с37)

Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.03.2016 року між ПП Клипач ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладено договір на невизначений строк про обовязок працівника виконувати роботу офіціанта. (а.с.61)

Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 19.10.2017 року між ПП Клипач ОСОБА_10 та ОСОБА_6 укладено договір на невизначений строк про обовязок працівника виконувати роботу офіціанта. (а.с.61)

В поясненні розписці від 22.10.2017 року від імені ОСОБА_6 міститься наступна інформація: «Я ОСОБА_6 працюю офіціантом на Заньковецькій, 5 приблизно 4 місяці. Мені виплачує заробітну плату ОСОБА_11 у розмірі 2550. Трудову угоду я підписувала ОСОБА_12». (а.с.63)

В поясненні розписці від 18.10.2017 року від імені ОСОБА_7 міститься наступна інформація: «Працюю у ПП підприємця ОСОБА_8, у місяць я отримую заробітну плату у розмірі 3200 грн. ОСОБА_11 виплачує заробітну плату. У відомостях про заробітну плату розписуюся. Працюю з 10.00 по 18.00. Працюю 5 днів на тиждень. З 2014 р. працюю. Заборгованості по заробітній платі немає. Трудовий договір між мною і ОСОБА_8 складався і другий примірник отримувався. (а.с.64)

За результатами перевірки складено акт № 23/24-13-13-04/НОМЕР_5 від 27.02.2018 року (а.с. 30-46), в якому констатовано наступні порушення вимог податкового законодавства, зокрема:

- п.51.1 ст.51, абз. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу України - не включено в повному обсязі суми нарахованих та виплачених доходів фізичним особам, а також суми нарахованих та утриманих з них податку при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати в поданих податкових розрахунках сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 4-й квартал 2014р.- 4-й квартал 2015р., 3-й квартал 2017р.; не подано Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) за 1 квартал 2016 року (граничний строк подання 10.05.2016р.), фактично не подано;

- абз. 3 ст.24 Кодексу законів про працю України - працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

-п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст.164, абз. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України - не включення до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу, у вигляді заробітної плати, суми у розмірі 29316,00 грн., що привело до неперерахування та не утримання до бюджету податку на доходи фізичних осіб, виплачених на користь платників податку, що кінцево оподатковуються при їх виплаті та за рахунок платників за період з 29.10.2014р. по 29.10.2017р. в розмірі 4607,44 грн.;

-п.161 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), з урахуванням змін, внесених Законом №71-111 Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014р. - не утримання в повному обсязі та не перерахування до бюджету військового збору на загальну суму 439,74 грн.;

- п.4 частини другої ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015р. - не подання звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів, а саме не включення в таблицю №6 найманих працівників за жовтень 2014р.-лютий 2016р., липень 2017р.-вересень 2017р.;

- ст.7 п.1 та ст.8 п.5 розділу 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - не нараховано єдиний внесок у розмірі (36,8% -2014р.,2015р.; 22% - 2016р.,2017р.) на суми заробітної плати в розмірі 9248,40 грн.;

- ст.7 п.1 та ст.8 п.7 розділу 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не нараховано єдиний внесок у розмірі 3,6% на суми заробітної плати в розмірі 680,64 грн.

Не погоджуючись із висновками викладеними в акті, позивачем направлено 12.03.2018 року заперечення на акт перевірки з додатками (пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_6Ю.) вх. № 353. (а.с. 76-81)

В поясненнях наданих на імя ДФС України в Чернівецькій області від імені ОСОБА_7 повідомляється про неправдиву (невірну) інформацію, яка надана в поясненнях від 18 жовтня 2017 року, а також те, що остання працювала у ОСОБА_5 з 01.03.2016 року. (а.с.82)

В поясненнях наданих на імя ДФС України в Чернівецькій області від імені ОСОБА_6 повідомляються аналогічні обставини, на які остання вказала під час допиту в якості свідка в судовому засіданні. (а.с.83-84)

Листом від 21.03.2018 року № 566/ФОП/24-13-13-05 позивача повідомлено, що за результатами розгляду заперечення на акт перевірки висновки викладені в акті перевірки є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 71-75)

У зв'язку із зазначеним, відповідачем прийнятті рішення № НОМЕР_1 від 26.03.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 4964,47 грн., вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску від 26.03.2018 року № Ф- на суму 9929,04 грн., податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_2 за грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 6830,20 грн., податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_3 на суму 641,63 грн. за грошове зобов'язання зі сплати військового збору, податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_4 на суму 510,00 грн. штрафу.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства, та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, у правовідносинах позивача та відповідача відсутні відповідні обґрунтування та заперечення, які б стосувались застосування норм матеріального права з приводу проведеної перевірки та прийняття спірних рішень. Іншими словами, даний спір випливає із правовідносин, які стосуються факту працевлаштування двох працівників та оформлення відповідних трудових договорів і сплати до бюджету обовязкових платежів позивачем, що і є по своїй суті предметом доказування у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 75 та частини 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи встановлено, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень рішень є акт перевірки в основу якого покладено пояснення працівників субєкта господарювання, які на думку суду не відображають дійсних обставин справи в частині працевлаштування громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Пояснення, які відібрані у вказаних вище осіб під час фактичної перевірки по своїй суті, в частині, є неналежними та недопустимими, оскільки:

- вказані пояснення відібрано невідомо ким, (відсутні дані кому таке пояснення надається, та ким воно відібрано);

- інформація, яка міститься у вказаних поясненнях не дає змоги встановити факти, які є визначальними для прийняття спірних рішень. Зокрема, період роботи громадянкою ОСОБА_6 «приблизно 4 місяці» не дає змоги встановити в якому році, і в якому саме місяці остання працювала;

- у поясненні йде мова про виплату заробітної плати не позивачем, а сторонньою особою, так само як і укладення трудового договору не з позивачем, а з сторонньою особою;

Як зазначалось вище, за для повного, всебічного та обєктивного встановлення обставин справи судом допитано в якості свідків вказаних осіб, які повністю спростували доводи відповідача в частині працевлаштування до позивача в період, яких викладено в акті перевірки, і покладено в основу для нарахування і прийняття спірних рішень повідомлень.

Щодо фотокартки, яка долучена за клопотанням відповідача вже в ході судового розгляду справи по суті, суд зазначає, що такий доказ не був поставлений в основу прийняття спірних рішень. Крім цього, вказана фотокартка з урахуванням наданих свідчень не дає змоги ідентифікувати період роботи свідка, характер роботи, розмір заробітної плати, і т.і.

Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з п.п.14.1.48 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до п.«є» п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Згідно з п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Згідно з п.п.14.1.195 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

З огляду на встановлені судом обставини, та норми законодавства, які регулюють правовідносини самозайнятої особи та працівника слід дійти висновку, що під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за адресою: м.Чернівці, вул. Заньковецької, 5 не підтверджено факт роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у ФОП ОСОБА_5 в період до 19.10.2017 року та у період до 01.03.2016 року відповідно.

Відповідно до п.12 ч.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.

Оцінюючи письмові докази, що містяться в матеріалах справи за критеріями їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що у своїй сукупності такі докази дають змогу дійти висновку, що відповідачем не доведено факту порушень ФОП ОСОБА_5 вимог чинного законодавства під час оформлення трудових відносин з найманими працівниками, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому погоджується з доводами наведеними позивачем.

Слід також зазначити, що порушення, які зафіксовані в акті перевірки від 27.02.2018 року № 23/24-13-13-04/НОМЕР_5 підтверджено лише письмовими поясненнями, між тим, норми діючого законодавства з питань оподаткування, не передбачають права контролюючого органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і донарахування податків лише зі слів фізичних осіб, як усних, так і у письмовому вигляді, без підтвердження викладених фактів іншими доказами.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_5 щодо визнання протиправними та скасування рішення № НОМЕР_1 від 26.03.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 4964,47 грн., вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску від 26.03.2018 року № Ф- на суму 9929,04 грн., податкового - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_2 за грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 6830,20 грн., податкового - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_3 на суму 641,63 грн. за грошове зобов'язання зі сплати військового збору, податкового - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_4 на суму 510,00 грн. штрафу.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Звертаючись до суду щодо оскарження спірних рішень, позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., згідно платіжного доручення № 109 від 06.04.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведені вище висновки, суд вважає, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь фізичної - особи підприємця ОСОБА_5 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати : рішення № НОМЕР_1 від 26.03.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 4964,47 грн.; вимогу про сплату боргу зі сплати єдиного внеску від 26.03.2018 року № Ф- на суму 9929,04 грн.; податкове- повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_2 за грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 6830,20 грн.; податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_3 на суму 641,63 грн. за грошове зобов'язання зі сплати військового збору; податкове - повідомлення рішення від 26.03.2018 року № НОМЕР_4 на суму 510,00 грн. штрафу.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_5, судові витрати - судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне судове рішення складено 23 травня 2018 р.

Судді Боднарюк О.В.