Справа № 804/8007/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2018 року Справа № 804/8007/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
рондставника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що виконуючи положення Закону України від 21.10.2004р. №2103- IV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення своєчасності виплати заробітної плати», позивач в першу чергу виплачував заробітну плату та не мав можливості проводити своєчасну сплату податкового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб, в наслідок чого у останнього утворилася заборгованість. При цьому, субвенції з державного бюджету по відшкодуванню пільг та субсидій для населення за надання послуг водопостачання та водовідведення підприємство отримує лише після 25 числа місяця наступного за звітним, що призводить до недостачі оборотних коштів позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2017р. вищевказаний адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2018р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання, яке призначене на 17.04.2018р., не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в ході перевірки встановлено порушенням позивачем податкового законодавства, через що останнім занижено суми податкових зобовязань по частині чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх обєднань, що вилучаються до бюджету міста на суму 294019,00грн.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
- чистий прибуток (дохід) за звітний період, з якого здійснюється відрахування (рядок 05) - 5995730 грн. (відповідно до значення рядків податкової звітності, задекларованих платником податків та відповідно до значення за результатами перевірки);
- норматив відрахування (%) (рядок 06) - 10% (відповідно до значення за результатами, перевірки), сума відхилення - 10%;
- частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету (р. 05 х р.06/100) (рядок 07) - 599573 грн. (відповідно до значення за результатами перевірки), сума відхилення - 599573 грн.;
- частина чистого прибутку (доходу), нарахована за попередній звітний період поточного року (р.07 цього Розрахунку за попередній звітний період поточного року) (рядок - 08) - 305554;
- частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (р.07 - р.08) (рядок 09) - 294019 грн. (відповідно до значення за результатами перевірки), сума відхилення - 294019 грн.
За наслідками перевірки складено акт від 11.08.2017р. №583/12-02/03341339, яким встановлено заниження позивачем суми податкових зобовязань по частині чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх обєднань, що вилучається до бюджету міста на суму 294019,00грн.
08 вересня 2017 року позивач направив скаргу до Державної фіскальної служби України про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення.
20 жовтня 2017 року на адресу позивача надійшло рішення про продовження строку розгляду скарги.
14 листопада 2017 року позивач отримав рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).
Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» від 16 лютого 2011 року №106 на Державну фіскальну службу покладено обов'язок забезпечити відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів (пункт 2 постанови) (код бюджетної класифікації 21010300 (частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до відповідного місцевого бюджету).
Відповідно до частини 1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль -система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється ,зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно з ч.І ст.78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.
Як передбачено підп.29 ч.І ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання встановлення для підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, розміру частки прибутку, яка підлягає зарахуванню до місцевого бюджету.
Пунктом 9 ч.І ст.69 Бюджетного кодексу України визначено, що до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належать частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до бюджету, у порядку, визначеному відповідними місцевими радами.
На підставі статті 69 Бюджетного кодексу України, керуючись статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до статей 78 та 142 Господарського кодексу України від імені та в інтересах територіальної громади з метою поповнення бюджету міста Нікопольська міська рада VII скликання затвердила Рішення від 22.12.2016 №59-15/УІІ «Про затвердження Порядку та нормативу відрахування комунальними унітарними підприємствам, що перебувають у власності територіальної громади м. Нікополя, частини чистого прибутку (доходу) до загального фонду бюджету міста». Дане рішення набуло чинності з 01 січня 2017 року.
Вищезазначеним Рішенням був затверджений Порядок і норматив відрахування до загального фонду бюджету міста частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до бюджету міста.
Згідно з цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується комунальними унітарними підприємствами (надалі - Підприємства), які перебувають у власності територіальної громади міста Нікополя, підлягає зарахуванню до бюджету міста за відповідний період та визначається за результатами фінансово - господарської діяльності, виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, в розмірі 10 відсотків.
Частина чистого прибутку (доходу) сплачується Підприємствами до бюджету міста наростаючим підсумком щоквартальної фінансово - господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.
Частина чистого прибутку (доходу), яка підлягає сплаті до бюджету міста, визначається комунальними підприємствами відповідно до форми розрахунку, затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України від 16.05.2011 №285.
Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається комунальними підприємствами до органів Державної фіскальної служби у строк, передбачений для подання квартальної декларації з податку на прибуток підприємств.
Сплачена відповідно до цього Порядку частина чистого прибутку (доходу) зараховується на відкритий рахунок бюджету міста в управлінні Державної казначейської служби у місті Нікополі.
Інформацію про нарахування та сплату частини чистого прибутку (доходу) відповідно до цього Порядку комунальні підприємства та їх об'єднання подають місцевим органам виконавчої влади, до сфери яких вони належать.
Керівники комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що належать до комунальної власності міста, несуть персональну відповідальність за виконання Порядку та нормативу відрахування комунальними унітарними підприємствами до загального фонду бюджету міста частини чистого прибутку (доходу) та результати фінансово - господарської діяльності, особливо за збиткову діяльність.
Так, відповідно до рішення Нікопольської міської ради VII скликання від 22.12.2016 №59-15VII «Про затвердження Порядку та нормативу відрахування комунальними унітарними підприємствами, що перебувають у власності територіальної громади м. Нікополя, частини чистого прибутку (доходу) до загального фонду бюджету міста», підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та в порушення пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України відповідачем встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань по частині чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до бюджету міста, на суму 294019 грн. внаслідок методологічної помилки.
На підставі висновків акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2017 року № НОМЕР_1 щодо збільшення чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, що підлягає вилученню до бюджету міста, в розмірі 294019 грн., яке прийнято контролюючим органом у межах повноважень та у спосіб передбаченому нормами чинного законодавства.
Доводи позивача про те, що останній не мав можливості сплачувати грошові зобовязання з прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств та їх об'єднань, що вилучається до бюджету міста через сплату заробітної плати та відсутності коштів, не є обставиною яка звільняє позивача від виконання покладених на нього обовязків, зокрема, ст.67 Конституції України та п.16.1 статті 16 ПК України.
Інших доказів та обґрунтованих пояснень щодо протиправності спірного рішення позивачем суду не надано.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1