Справа № 373/735/18
Суддя: Керекеза Я. І.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/735/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, діючи як адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу №373/735/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ПП УПП м. Бориспіль лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративне стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду і просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону лейтенантом поліції ОСОБА_3 ЕАА№375355 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.00 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2018 року близько 19 год.10 хв., керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato»», державний номер НОМЕР_1, на 76 км. а/д Київ-Харків, був зупинений інспектором поліції ОСОБА_3 За відсутності полісу страхування на нього було складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачений чинним законодавством, зокрема його право на захист, що в свою чергу є суттєвим порушенням прав позивача. В позовній заяві як на підстави задоволення позову посилався на наступні порушення, допущенні інспектором поліції: 1) незаконний розгляд справи на місці зупинки автомобіля, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи; 2) позбавлення його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, в повному обсязі; 3) порушення інспектором процедури розгляду справи ( ст. ст. 278, 279 КУпАП). Будь-яких інших підстав зазначено не було.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_2 позов підтримав, та просив задовольнити його. Крім підстав задоволення позову, зазначених в позовній заяві, додатково вказав на відсутність в його діях складу адміністративних правопорущень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. На запитання суду, чому такі підстави не були зазначені в позовній заяві, чіткої відповіді не надав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, направив до суду відзив на позов, вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки ОСОБА_2, 24.04.2018 року близько 19 год.10 хв., керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato»», державний номер НОМЕР_1, на 76 км. а/д Київ-Харків, рухався без включення ближнього світла фар та без полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. З урахуванням вимог ст. 36 КУпАП ним було винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. При цьому, останньому було роз»яснено його права та обов»язки, в тому числі і на правову допомогу.

Судом встановлено наступне.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА№ 375355 від 24 квітня 2018 року, винесеної інспектором Гордієнком М.О., водію автомобіля марки Fiat Ducato»», державний номер НОМЕР_1, інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, що він рухався поза межами населеного пункту з вимкненим ближнім світлом фар та не мав при собі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. До нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 425 грн.00 коп.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху України, З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

В силу п. 2.1 та 2.4.а водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, Поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред»явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, на вказуючи підстави позову, не скористався у встановленому ст. 47 КАС України порядку своїм правом змінити предмет або підставу позову, а вже безпосередньо в судовому засіданні розширив такі підстави, вказуючи не лише на порушення відповідачем порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, а і на відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення. Дана обставина позбавила відповідача скористатися своїм правом на подачу відзиву.

Разом з тим, позивач не надав жодного доказу на підтвердження відсутності в своїх діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, вбачається, що при зупинці позивача останній, крім зазначення про бажання скористатися правовою допомогою та розглядати справу не на місці зупинки, будь-яких інших зауважень на наводив та не вказував на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, полісу страхування інспектору не надавав.

Натомість, з відеозапису вбачається, що інспектор роз»яснив ОСОБА_2 його права, зазначивши і про можливість скористатися правовою.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В силу ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122, статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення.

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова виноситься на місці вчинення правопорушення, то у такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Обґрунтовуючи право на отримання юридичної допомоги, позивач посилається на ст. 268 КУпАП, яка встановлює права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, з чого можна зробити висновок, що саме тільки рішення суду щодо порушення інспектором права позивача на захист не виключає факту вчинення правопорушення позивачем, а також настання адміністративної відповідальності за адміністративний проступок.

Позивач поставив свій підпис в постанові, будь-яких клопотань інспектору патрульної поліції не подавав, не вказував на відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач скористався наданими йому правами, що передбачені ст. 268 КУпАП, в повному обсязі, надав пояснення та оскаржив постанову до суду.

На підставі наведеного, відповідно до норм ст.ст. 9, 47, 77 КАС України, суд дійшов висновку, що в даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення дії поліцейських були правомірними та такими, що не порушували права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. Наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме рух поза межами населеного пункту з вимкненим ближнім світлом фар та не надання на вимогу полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивачем не спростована.

При цьому суд не може взяти до уваги позицію позивача щодо неправомірності вимоги відповідача надати на огляд поліс страхування через відсутності на це законних підстав ( інспектор не складав протокол про адміністративне правопорушення та позивач не був учасником ДТП, як то передбачено Законом України «Про дорожній рух» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), оскільки позивача було зупинено з причин порушення правил дорожнього руху, тобто правомірно, не складення протоколу в цьому випадку є законодавчо встановленим виключенням, для спрощення порядку притягнення осіб до відповідальності за порушення певних правил на норм, а не підставою не притягнення до такої відповідальності.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 47, 72-77, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора ПП УПП м. Бориспіль лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративне стягнення - залишити без задоволення.

Постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону лейтенантом поліції ОСОБА_3 ЕАА№375355 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП залишити без змін.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. І. Керекеза