Справа № 813/2834/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2295/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника - батька ОСОБА_2 до Управління Державної міграціної служби України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Мартинюк В.Я.,

час ухвалення рішення - 28.09.2017 року, час не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 28.09.2017 року,

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 в особі законного представника - батька ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління Державної міграційної служби України у Київській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Київській області від 17 лютого 2017 року щодо скасування рішення про оформлення громадянства за територіальним походженням ОСОБА_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що громадянин Сирії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення громадянства України сину - ОСОБА_1 подав фальшиву посвідку на постійне місце проживання, тому прийняття відповідачем рішення про скасування рішення від 21 грудня 2015 року про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням є правомірним. Просить скасувати постанову та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін. Крім того, подали відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що посвідка на постійне місце проживання батька позивача - ОСОБА_2 була подана до органів міграційної служби не як документ, на підставі якого позивачем набувається громадянство України, а виключно для ідентифікації суб'єкта подання - законного представника малолітнього ОСОБА_1 - його батька ОСОБА_2. Громадянство позивачем набуто не за народженням, а за територіальним походженням, до територіального органу міграційної служби було подано усі необхідні документи, якими підтверджується наявність підстави набуття громадянства. Посвідка батька не впливає на можливість чи неможливість набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням. Таким чином, фальшивість або недостовірність документа повинна бути підтверджена рішенням або вироком суду, які набрали законної сили, жодного доказу фальшивості документа відповідачем у справі не представлено.

Відповідач (апелянт) - Управління Державної міграційної служби України у Київській області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, у апеляційній скарзі вказує про розгляд справи у відсутності представника, просить апеляційну скаргу задовольнити, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без його участі за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що для оформлення набуття громадянства України батьком позивача ОСОБА_2 разом з іншими передбаченими законодавством документами подано до територіального органу міграційної служби Тимчасову посвідку на проживання серії НОМЕР_1 видану 29 листопада 2007 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, термін дії якої безстроковий.

21 грудня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Львова набув громадянство України на підставі ч.3 ст.8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою Управління Державної міграційної служби України у Київській області про реєстрацію особи громадянином України від 21 грудня 2015 року.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 17 лютого 2017 року скасовано рішення від 21 грудня 2015 року про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням у зв'язку з тим, що громадянин Сирії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, подав свідомо неправдиві відомості, а саме: фальшивий документ (посвідку на постійне проживання в Україні).

Позивач набув громадянство України за територіальним походженням на підставі поданих документів, які передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача від 17 лютого 2017 року щодо скасування рішення про оформлення громадянства позивача за територіальним походженням не відповідає критерію обґрунтованості, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки доказів на підтвердження подання неправдивих відомостей або фальшивості документів, зазначених пп. "а" - "г" п.39 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, вважає його правильним, законним та обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи і нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ст.6 цього Закону, громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно з ч.3 ст.8 вищезазначеного Закону дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов'язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

П.43 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року за №215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем (ч.3 ст.8 Закону), один із батьків дитини або інший законний представник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також копію свідоцтва про народження дитини.

Згідно з п.39 цього Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент його народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (ч.2 ст.8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає такі документи: а) заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм) дитини; в) заяву дитини віком від 14 до 18 років про згоду щодо набуття громадянства України; г) один із таких документів: декларацію про відсутність у дитини іноземного громадянства - для дітей, які є особами без громадянства; зобов'язання припинити іноземне громадянство - для дітей, які є іноземцями. Для дітей-іноземців, які є громадянами (підданими) кількох держав, - зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається для дітей, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є діти, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; декларацію про відмову дитини, якій надано в Україні статус біженця чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання дитині статусу біженця в Україні чи притулку в Україні, - для дітей-іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; заяву про зміну громадянства - для дітей-іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Львова набув громадянство України на підставі ч.3 ст.8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується довідкою Управління Державної міграційної служби України у Київській області про реєстрацію особи громадянином України від 21 грудня 2015 року. Громадянство України оформлено на підставі звернення батька - ОСОБА_2 до органів міграційної служби з відповідним пакетом документів, який, зокрема, містив і тимчасову посвідку на проживання ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 видану 29 листопада 2007 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області, термін дії якої безстроковий.

Разом з тим, з листа Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України від 15 лютого 2017 року за №8.1/980-17 вбачається, що ОСОБА_2 з Управління ДМС у Херсонській області посвідки із вказаними реквізитами не отримував, за обліками зазначеного підрозділу ДМС не значиться.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до ст.8 та ст.10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

У той же час, судом встановлено, що позивач набув громадянство України за територіальним походженням на підставі поданих документів, які передбачені підпунктами "а" - "г" п.39 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що серед переліку необхідних для отримання громадянства України документів, передбачених вищенаведеними пунктами Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, відсутній такий документ як тимчасова посвідка на проживання.

Судом встановлено, що тимчасова посвідка на проживання ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 видана 29 листопада 2007 року ВГІРФО УМВС України в Херсонській області подавалась батьком позивача (малолітньої дитини) для підтвердження ідентифікації його особи, як законного представника, який подає документи.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що позивач набув громадянство України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, оскільки вичерпний перелік таких документів передбачений підпунктами "а" - "г" пункту 39 Порядку, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження подання неправдивих відомостей або фальшивості документів, зазначених у вищенаведених підпунктах Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Ч.4 ст.78 КАС України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

У матеріалах справи міститься постанова Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі №813/4132/16, якою встановлено обставини добросовісного використання батьком позивача Тимчасової посвідки на проживання серії НОМЕР_1, виданої 29 листопада 2007 року, а також обставини того, що дана особа була впевнена в автентичності та дійсності згаданого документа.

Таким чином, ці обставини спростовують покликання відповідача (апелянта) про те, що особою було свідомо подано неправдиві відомості або фальшивий документ для оформлення позивачем громадянства України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення відповідача - Управління Державної міграційної служби України у Київській області від 17 лютого 2017 року щодо скасування рішення про оформлення громадянства позивача - ОСОБА_1 за територіальним походженням не відповідає критерію обґрунтованості, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки доказів на підтвердження подання неправдивих відомостей або фальшивості документів, зазначених пп. "а" - "г" п.39 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, відповідачем не надано і матеріали справи таких не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 291, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі №813/2834/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді: А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 17 травня 2018 року.