Справа № 810/1584/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року № 810/1584/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю представника позивача - ОСОБА_1 та представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Еркер" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2017 №, №, №, №, № та №,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "ЕРКЕР" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.01.2017 №, №, №, №, № та №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 відкрито провадження в адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки відповідач під час перевірки, що оформлена актом від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120, дійшов необґрунтованих висновків про:

- заниження обєкта оподаткування податку на прибуток шляхом не включення до складу доходів за 3 квартал 2016 року суми безнадійної заборгованості по виданих векселях ТОВ КФ «Сапфір» в сумі 11285824,00 грн. та завищення собівартості реалізації товарів, робіт, послуг, реалізації майнових прав над доходами за 2013 рік на суму 2758113,00 грн., за 2014 рік на 10247728,00 грн., за 2015 рік 16318689,00 грн., за 3 квартал 2016 року на 7107866,00 грн.;

- неподання декларації з орендної плати за землю по договору від 09.10.2012 №89 та несплати орендної плати за земельну ділянку по вул. Леваневського, площею 1,2171 га до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на суму 286255,63 грн.

- заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 3356,73 грн. у звязку з неправомірним застосуванням (без заяви працівника) податкової соціальної пільги до заробітної плати працівника ОСОБА_3

Позивач у позовній заяві наголошує на тому, що векселі видані ТОВ КФ «Сапфір» в сумі 11285824,00 грн. мають термін погашення 31.03.2020. Не зважаючи на те, що у 2010 році ТОВ КФ «Сапфір» припинило свою діяльність, вищевказані векселі, на думку позивача, можуть бути предявлені до виконання іншою особою, на корить якої було вчинено індосамент. До того ж позивач вказує на те, що відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.06.2016 по справі №810/3431/31-а господарські операції щодо яких позивачем здійснено розрахунок вищевказаними векселями визнано реальними, а відтак просить не брати до уваги інформацію, що міститься у акті перевірки, стовно наявності пояснень директора ТОВ КФ «Сапфір» про фіктивність товариства.

Стосовно завищення собівартості реалізації товарів, робіт, послуг, реалізації майнових прав над доходами за 2013 рік на суму 2758113,00 грн., за 2014 рік на 10247728,00 грн., за 2015 рік 16318689,00 грн., за 3 квартал 2016 року на 7107866,00 грн. позивач зазначив, що вищевказані суми було ним включено до собівартості реалізації товарів, робіт, послуг з урахуванням абз. 2 п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 «Будівельні контракти», у відповідності до якого якщо на дату балансу існує імовірність того, що загальні витрати виконання будівельного контракту перевищуватимуть загальний дохід за цим будівельним контрактом, то очікувані збитки визнаються витратами звітного періоду з уключені фактичних витрат на виконання цього будівельного контракту до собівартості реалізації.

Щодо неподання декларації з орендної плати за землю по договору від 09.10.2012 №89 та несплати орендної плати за земельну ділянку по вул. Леваневського, площею 1,2171 га позивачем зазначено, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 29.08.2014 №1278-62-VI вищевказаний договір оренди припинено, а відтак, у силу приписів ст. 269 ПК України, позивач не є платником плати за землю.

Стосовно заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 3356,73 грн. у звязку з неправомірним застосуванням (без заяви працівника) податкової соціальної пільги до заробітної плати працівника ОСОБА_4 позивач зазначив, що при перевірці посадовими особами контролюючого органу не прийнято до уваги заяву на застосування податкової соціальної пільги ОСОБА_4

З огляду на зазначене позивач вважає, що висновки акту перевірки від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120 є помилковими, а податкові повідомлення-рішення, що прийняті контролюючим органом на підставі даного акту, є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскаржувані рішення прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства. У судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію, що викладена у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити.

У період 22.11.2016, з 30.11.2016 по 19.12.2016 на підставі направлень від 22.11.2016 №543, 544, 545,546 та від 16.12.2016 № 586, виданих ГУ ДФС Київської області та наказу Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 10.11.2016 №1111 «Про призначення документальної планової виїзної перевірки» та відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірко субєктів господарювання на листопад 2016 року відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка ПП «Еркер» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами зазначеної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено акт від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120 (далі - Акт перевірки).

За інформацією, що міститься у Акті перевірки під час перевірки встановлені наступні порушення:

1) п. 137.3 ст.137, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст.138, п.134.1 ст.134 ПК України, п.5 П(С)БО 15 «Дохід» зі змінами та доповненнями, п. 7 П(С)БО «Витрати» зі змінами та доповненнями, п. 3, 18 П(С)БО 18 «Будівельні контракти» зі змінами та доповненнями, що виявилося у зменшенні збитків за 2015 рік на 290000,00 грн. та заниження податку на прибуток на загальну суму 8564660,00 грн., в т.ч. за 2013 рік 524041,00 грн., за 2014 рік 1844591,00 грн., за 2015 рік 2885164,00 грн., 3 квартал 2016 року 3310864,00 грн.;

2) абз. «б» п. 185.1 ст. 185,п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, абз.1,2 п.198.6 ст.198 ПК України. Встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 64348,00 грн., в тому числі за серпень 2013 року на 34991,00 грн., вересень 2013 року на 35459,00 грн., жовтень 2013 року на 16425,00 грн., грудень 2013 року на 4360,00 грн., лютий 2014 року на 10316,00 грн., квітень 2014 року на 1293,00 грн., червень 2014 року на 8563,00 грн., листопад 2014 року на 4825,00 року;

3) ст. 288, п.285.1 ст.285, п.287.3 ст.287 ПК України та з врахуванням п. 102.1 ст.102 ПК України, що виявилося у заниженні орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 37388,70 грн., а саме: 4 квартал 2013 року 2276,77 грн., 2014 рік 97776,63 грн., 2015 рік 12211 грн., 3 квартал 2016 року - 13124,3 грн. до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, де ПП «Еркер» являється платником окремих податків;

4) ст. 288, п.285.1 ст.285, п.287.3 ст.287 ПК України та з врахуванням п. 102.1 ст.102 ПК України, що виявилося у не нарахуванні та не сплаті орендної плати, неподанні податкового звіту з орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 286255,63 грн., а саме: 4 квартал 2013 року 18629,80 грн., 2014 рік 74519,30 грн., 2015 рік 93074,61 грн., 3 квартал 2016 року 100031,92 грн.

5) п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168, п.п. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169, абз. «а» п. 176,2 ст.176 ПК України, що виявилося у неправомірному застосуванні податкової соціальної пільги до нарахового доходу працівника, що призвело до неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 3356,73 грн., в тому числі за 2013 рік 172,05 грн., за 2014 рік 1905.78 грн., за 2015 рік 1278,90 грн.;

6) абз. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України, що виявилося у поданні за 4 кв. 2013 року, 1-4 кв. 2014 року та 1-3 кв. 2015 року не в повному обсязі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1 -ДФ де не вірно, не у повному обсязі зазначались суми утриманого податку на доходи фізичних осіб по працівниках підприємства.

Не погоджуючись з такими висновками позивач подав до Білоцерківської ОДПІ у Київській області заперечення від 11.01.2017 №24.

Своєю відповіддю від 24.01.2017 №589/10/10-02-14-01 Білоцерківська ОДПІ у Київській області повідомила позивача про те, що вищевказане заперечення на акт перевірки від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120 задоволено частково, в частині порушень податку на додану вартість, в іншій частині залишено без задоволення.

27.01.2017 на підставі акта перевірки від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120 ГУ ДФС у Київській області прийнято податкові повідомлення рішення:

- № за платежем податок на прибуток, у відповідності до якого сума грошового зобовязання склала: основного платежу - 8564660,00 грн., фінансових санкцій - 1419874,00 грн.

- № за платежем податок на прибуток, у відповідності до якого завищено суму відємного значення обєкта оподаткування на 290000,00 грн.

- № від 27.01.2017 р. за платежем орендна плата з юридичних осіб, яким збільшено податкові зобовязання на суму 37388,70 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 9347,18 грн.;

- № за платежем орендна плата з юридичних осіб у відповідності до якого сума фінансових санкцій склала 680,00 грн.

- № за платежем орендна плата з юридичних осіб, у відповідності до якого сума основного платежу склала - 286255,63 грн., фінансових санкцій 71563,91 грн.

- № за платежем податок з податку на доходи фізичних осіб у відповідності до якого сума основного платежу склала 3356,73 грн., фінансових санкцій 2408,68 грн.

- № за платежем податок з податку на доходи фізичних осіб, у відповідності до якого сума фінансових санкцій склала 510 грн.

На зазначені податкові повідомлення-рішення позивачем до ДФС України подано скаргу, за результати розгляду якої ДФС України прийнято рішення від 11.04.2017 №7547/6/99-99-1101-01-25. У відповідності до даного рішення Державною фіскальною службою України скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.01.2017 № та залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 27.01.2017 №, №, №, №, №, №.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульована Конституцією України та Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пунктах 61.1, 61.2 ст. 61 ПК України обовязок щодо здійснення перевірок правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, покладено на контролюючі органи, що визначені у п.41.1 ст. 41.

Підпунктами 20.1.18, 20.1.19 пункту 20.1 ст. 20 ПК України визначено те, що контролюючі органи мають право, серед іншого, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобовязань платників податків, а також застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення документальних планових перевірок урегульовано ст. 77 ПК України.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України зазначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 58.1 ст. 58 встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

- невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

- завищення розміру задекларованого відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

- заниження або завищення суми податкових зобовязань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобовязань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що відповідно до Акту перевірки позивачем порушено п. 137.3 ст.137, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст.138, п.134.1 ст.134 ПК України, п.5 П(С)БО 15 «Дохід» зі змінами та доповненнями, п. 7 П(С)БО «Витрати» зі змінами та доповненнями, п. З, 18 П(С)БО 18 «Будівельні контракти» зі змінами та доповненнями, що виявилося у зменшенні збитків за 2015 рік на 290000,00 грн. та заниженні податку на прибуток на загальну суму 8564660,00 грн., в т.ч. за 2013 рік 524041,00 грн., за 2014 рік 1844591,00 грн., за 2015 рік 2885164,00 грн., 3 квартал 2016 року 3310864,00 грн.;

Заниження показників податку на прибуток підприємств спричинило, у тому числі, заниження задекларованих показників у рядку 01 «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 3 квартали 2016 на загальну суму 11285824,00 грн.

Так, за даними бухгалтерського обліку у позивача по кредиту рахунку 621 «Цінні папери» рахується кредиторська заборгованість по власних виданих векселях на суму 11285824,00 грн. ТОВ КФ «Сапфір» з датою оформлення 31.03.2010, а саме: простий вексель АА0059062 від 31.03.2010 на суму 505000 грн., простий вексель АА0059063 від 31.03.2010 на суму 610000 грн., простий вексель АА0059064 від 31.03.2010 на суму 605824 грн., простий вексель АА0059065 від 31.03.2010 на суму 550000 грн., простий вексель АА0059313 від 31.03.2010 на суму 580000 грн., простий вексель АА0059314 від 31.03.2010 на суму 570000 грн., простий вексель АА0059315 від 31.03.2010 на суму 640000 грн., простий вексель АА0059316 від 31.03.2010 на суму 580000 грн., простий вексель АА0059317 від 31.03.2010 на суму 560000 грн., простий вексель АА0059318 від 31.03.2010 на суму 530000 грн., простий вексель АА0059319 від 31.03.2010 на суму 540000 грн., простий вексель АА0059320 від 31.03.2010 на суму 520000 грн., простий вексель АА0059321 від 31.03.2010 на суму 500000 грн., простий вексель АА0059322 від 31.03.2010 на суму 590000 грн., простий вексель АА0059323 від 31.03.2010 на суму 600000 грн., простий вексель АА0059324 від 31.03.2010 на суму 500000 грн., простий вексель АА0379047 від 31.03.2010 на суму 530000 грн., простий вексель АА0379048 від 31.03.2010 на суму 565000 грн., простий вексель АА0379049 від 31.03.2010 на суму 580000 грн., простий вексель АА0379050 від 31.03.2010 на суму 630000 грн.

Термін погашення по вказаних векселях 31.03.2020.

Як зазначено у Акті перевірки та встановлено судом, згідно постанови Господарського суду м. Києва від 02.03.2010 по справі №44/108-б за заявою ТОВ «Алмаз-К» про банкрутство ТОВ КФ «Сапфір», останнього визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ініціюючого кредитора ТОВ «Алмаз-К».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2010 у вищевказаній справі, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 27.04.2010, затверджено реєстр вимог кредиторів. Кредиторами банкрута визнано ТОВ «Алмаз-К» на суму 20200,00 грн. та ДПІ у Шевченківському районі м. Києва на суму 801,00 грн.

В акті перевірки вчинено запис, що станом на 30.09.2016 ТОВ КФ «Сапфір» знаходиться в 11 стані (припинено, але не знято з обліку, КОР не пусті) у зв'язку з процедурою банкрутства.

У відповідності до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ КФ «Сапфір» припинено 01.06.2010. Запис про припинення №6016064 вчинено 09.06.2010.

В акті перевірки міститься інформація про те, що у ході проведення перевірки документи, що підтверджують факт встановлення правонаступництва за виданими векселями посадовими особами позивача для перевірки не були надані.

Отже, контролюючий орган прийшов до висновку, що кредиторська заборгованість не може бути погашена у зв'язку з припиненням юридичної особи ТОВ КФ «Сапфір», а у позивача виник обовязок по збільшенню доходів, що враховується при визначенні обєкта оподаткування на суму непогашеної заборгованості за виданими векселями станом на 30.09.2016.

Таким чином, позивачем не включено до складу доходів за 3 квартали 2016 року суму безнадійної заборгованості по виданих векселях КФ «Сапфір» у розмірі 11285824,00 гривень.

За фактом даних правопорушень контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 27.01.2017 №002641404, у відповідності до якого визначено суму податкового зобовязання у розмірі 8564660,00 грн. та штрафних санкцій у сумі 1419874,00 грн. та №, у відповідності до якого визначено завищено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 290000,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Порядок нарахування та сплати податку на прибуток підприємств врегульовано розділом ІІІ ПК України.

Відповідно до вимог абз. в) пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією»

Відповідно до вимог п. 134.1.1, п. 134.1 ст.134 ПК України для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290 зазначено, що дохід визначається під час збільшення активу або зменшення зобовязання, що зумовлює зростання власного капітану (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визначення доходу, наведені у цьому Положення (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії застосовуються до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Отже, з урахуванням того, що ТОВ КФ «Сапфір» на час проведення перевірки у третьому кварталі 2016 року знаходиться в 11 стані (припинено, але не знято з обліку, КОР не пусті) у зв'язку з процедурою банкрутства, суд погоджується із висновками посадових осіб контролюючого органу стосовно заниження позивачем задекларованих показників у рядку 01 «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за 3 квартали 2016 на загальну суму 11285824,00 грн.

Суд не бере до уваги зауваження сторін щодо факту безтоварності операцій, за які позивачем здійснено розрахунок векселями, про які йде мова, оскільки сторонами не заперечується факт існування самих векселів, а господарські операції, за які ними було здійснено розрахунок, не є предметом спору у даній судовій справі.

Відповідно до акту перевірки від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120 встановлено заниження показників податку на прибуток підприємств, що спричинило, у тому числі, завищення позивачем витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, шляхом завищення собівартості реалізації товарів, робіт, послуг, реалізації майнових прав над доходами за 2013 рік на суму 2758113,00 грн., за 2014 рік на 10247728,00 грн., за 2015 рік 16318689,00 грн., за 3 квартал 2016 року на 7107866,00 грн.

Як зазначено у акті перевірки, перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 встановлено їх завищення на загальну суму 13005841,00 грн. у тому числі за 2013 рік 2758113,00 грн. та 2014 рік 10247728,00 грн.

У 2013 році встановлено завищення позивачем вартості виконаних робіт, реалізації майнових прав на квартири на суму нижче суми фактично отриманого доходу 2758113,00 грн. (Дт903 (37345779,00 грн.) - Кт70 (34587666,00 грн.) = 2758113,00 грн.).

З урахуванням зазначеного за 2013 рік посадовими особами контролюючого органу донараховано суму податку на прибуток у розмірі 2758113,00 грн. * 0,19 (ставка податку на 2013 рік =524041,00 грн. та фінансових санкцій у розмірі 524041,00 грн. * 0,25 = 131010,00 грн.

Перевіркою встановлено що в 2014 році розпочато будівництво житлових будинків за адресами: м. Біла Церква, вул. Леваневського,74, Києво-Святошинський район с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова. 21.

Згідно наданих для перевірки документів, встановлено, що позивачем віднесено до складу витрат вартість виконаних робіт Дт903/Кт23, Дт79/Кт903 які на момент перевірки перевищують суму визначеного доходу по даним об'єктам на загальну суму 154598,00 грн., а саме:

- будівництво житлового будинку за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського,74 включено в дохід по місячному виконанню будівельних робіт (Дт36/Кт703) 0,00 грн., списано витрат (Дт903/Кт23, Дт79/Кт903) 10491,00 грн., вартість виконаних робіт, що перевищує суму визначеного доходу по даному об'єкту - 10491,00 грн.,

- будівництво житлового будинку за адресою с. Софіївська Борщагівка. вул. Боголюбова, 21 включено в дохід по місячному виконанню будівельних робіт (Дт36/Кт703) 171024,00 грн., списано витрат (Дт903/Кт23) 315131,00 грн., вартість виконаних робіт перевищує суму визначеного доходу по даному об'єкту 144107,00 грн.

Таким чином, позивачем завищено вартість виконаних робіт, послуг по обєктах незавершеного будівництва за 2014 рік на загальну суму 154598,00 грн. (підпункт Б, п. 3.1.2 Акту перевірки).

Загалом за 2014 рік позивачем завищено вартість виконаних робіт, реалізацію майнових прав на квартири на суму нижче суми фактично отриманого доходу 10247728,00 грн. (Дт903 (54663837,00 грн.) - Кт70 (44416109,00 грн.) = 10247728,00 грн.).

З урахуванням зазначеного за 2014 рік посадовими особами контролюючого органу донараховано суму податку на прибуток у розмірі 10247728,00 грн. * 0,18 (ставка податку на 2014 рік = 1844591,00 грн. та фінансових санкцій у розмірі 1844591,00 грн. * 0,25 = 461148,00 грн.

Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 встановлено їх завищення на загальну суму 23426555,00 грн. за 2015 рік -16318689,00 грн., за 2016 рік 7107866,00 грн.

У акті перевірки зазначено, що в 2015 році триває розпочате будівництво житлових будинків за адресами: м. Біла Церква, вул. Леваневського,74, м. Біла Церква, вул. Запорізьська, 17, с. Софіївська Борщагівка. вул. Боголюбова. 21.

Згідно наданих для перевірки документів, встановлено, що підприємством віднесено до складу собівартості реалізованих послуг вартість виконаних робіт Дт903/Кт23, які на момент перевірки не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, на загальну суму 4732922,00 грн., а саме: будівництво житлового будинку за адресою с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 21 включено в дохід по місячному виконанню будівельних робіт (Дт36/ Кт703) 970120,00 грн., списано витрат (Дт903/Кт23) 5703042,00 грн., вартість виконаних робіт, що перевищує суму визначеного доходу по даному обєкту 4732922,00 грн.

Загалом за 2015 рік позивачем завищено вартість виконаних робіт, реалізацію майнових прав на квартири на суму нижче суми фактично отриманого доходу 16318689,00 грн. (Дт903/Кт23 (55236051,00 грн.) + Дт79/Кт821 (65949,00 грн.) - Кт70 (38983311,00 грн.) = 16318689,00).

Таким чином, з урахуванням задекларованого позивачем у 2015 році збитку у розмірі 290000,00 грн. загальна сума завищених позивачем видатків, що віднесені на собівартість виконаних робіт, реалізації майнових прав склала 16318689,00 грн. 290000,00 грн. = 16028689,00 грн.

З урахуванням зазначеного за 2015 рік посадовими особами контролюючого органу донараховано суму податку на прибуток у розмірі 16028689,00 грн. * 0,18 (ставка податку на 2015 рік = 2885164,00 грн.

У відповідності до акту перевірки, посадовими особами відповідача встановлено, що в 2016 році триває розпочате будівництво житлових будинків за адресами: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 74, м. Біла Церква, вул. Запорізьська, 17. с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 21.

Згідно наданих для перевірки документів встановлено, що підприємством віднесено до складу собівартості реалізованих послуг вартість виконаних робіт Дт903/Кт23, які на момент перевірки не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, на загальну суму 7107866,00 грн., а саме:

- будівництво житлового будинку за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського,74 включено в дохід по місячному виконанню будівельних робіт (Дт36/Кт703, Дт703/Кт79) 2155812,00 грн., списано витрат (Дт903/Кт23) 2800445,00 грн., вартість виконаних робіт, що перевищує суму визначеного доходу по даному об'єкту 644633,00 грн.,

- будівництво житлового будинку за адресою м. Біла Церква, вул. Запорізьська. 17 включено в дохід по місячному виконанню будівельних робіт (Дт36/Кт703, Дт703/Кт79) 2598662,00 грн., списано витрат (Дт903/Кт23, Дт79/Кт,00 грн., вартість виконаних робіт, що перевищує суму визначеного доходу по даному об'єкту 2642648,00 грн.,

- будівництво житлового будинку за адресою с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 21 включено в дохід по місячному виконанню будівельних робіт (Дт36/Кт703, Дт703/Кт79) 5709540,00 грн., списано витрат (Дт903/Кт23, Дт79/Кт,00 грн., вартість виконаних робіт, що перевищує суму визначеного доходу по даному об'єкту 3820585,00 грн.

Загалом за 3 квартал 2016 рік позивачем завищено вартість виконаних робіт, реалізацію майнових прав на квартири на суму нижче суми фактично отриманого доходу у розмірі 7107866,00 грн.

З урахуванням зазначеного за 3 квартал 2016 рік посадовими особами контролюючого органу донараховано суму податку на прибуток у розмірі 7107866,00 грн. * 0,18 (ставка податку на 2016 рік = 1279416,00 грн. та фінансових санкцій у розмірі 1279416,00 грн. * 0,25 = 319854,00 грн.

Відповідно вимог п.3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 «Будівельні контракти» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290 доходи і витрати протягом виконання будівельного контракту визначаються з урахуванням ступеня завершеності робіт на дату балансу, якщо кінцевий фінансовий результат такого контракту не може бути достовірно оцінений.

Відповідно вимог п.3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 положення (стандарт) 16 застосовується до обліку витрат за будівельними контрактами з урахуванням особливостей і складу, установлених Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 18 «Будівельні контракти».

Відповідно вимог п.18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 18 «Будівельні контракти» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 якщо сума проміжного рахунку за звітний період перевищує суму визнаного в цьому періоді доходу за будівельним контрактом без суми непрямих податків, то різниця відображається за дебетом рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» і кредитом субрахунку 239 «Проміжні рахунки», в іншому разі зазначений запис виконується способом сторно.

Абзацом першим пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, встановлено те, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Згідно пункту 138.1.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 ст.140, ст.142, ст. 143 та інших статей цього кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.137.3 ст. 137 ПК України встановлено, якщо платник податку виробляє товари, виконує роботи, надає послуги з довгостроковим (більше одного року) технологічним циклом виробництва та якщо договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконаних робіт, надання послуг, не передбачено поетапного їх здавання, доходи нараховуються платником податку самостійно відповідно до ступеня завершеності виробництва (операцій з надання послуг), який визначається за питомою вагою витрат, здійснених у звітному податковому періоді, у загальній очікуваній сумі таких витрат та/або за питомою вагою обсягу послуг, наданих у звітному податковому періоді, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані...

Відповідно до пункту 123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З урахуванням викладеного вище, суд прийшов до висновку про правомірність встановлення відповідачем завищення позивачем, у порушення п. 137.3 ст.137, п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст.138, п.134.1 ст.134 ПК України, п.5 П(С)БО 15 «Дохід» зі змінами та доповненнями, п. 7 П(С)БО «Витрати» зі змінами та доповненнями, п. З, 18 П(С)БО 18 «Будівельні контракти» зі змінами та доповненнями, у 2013 та 2014 роках витрат на загальну суму 13005841,00 грн. у тому числі за 2013 рік 2758113,00 грн. та 2014 рік 10247728,00 грн., збільшення суми податку на прибуток за зазначені періоди на 524041,00 грн. за 2013 рік та 1844591,00 грн. за 2014 рік, а також визначення розміру фінансових санкцій у розмірі 131010,00 грн. за 2013 рік та 461148,00 грн. за 2014 рік та завищення позивачем витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток у 2015 році на суму 16318689,00 грн. та 3 кварталі 2016 на суму 7107866,00 грн., збільшення суми податку на прибуток за зазначені періоди на 2885164,00 грн. за 2015 рік та на 1279416,00 грн. за 3 квартал 2016 року, завищення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у 2015 році на суму 290000,00 грн. та визначення розміру фінансових санкцій у розмірі 319854,00 грн. за 3 квартал 2016 рік

Таким чином суд приходить до висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 27.01.2017 №002641404 та №.

Відповідно до Акту перевірки встановлено порушення ст. 288, п.285.1 ст.285, п.287.3 ст.287 ПК України та з врахуванням п. 102.1 ст.102 ПК України, що виявилося у ненарахуванні та несплаті орендної плати, не подання податкового звіту з орендної плати за земельні ділянки на загальну суму 286255,63 грн., а саме: 4 квартал 2013 року 18629,80 грн, 2014 рік 74519,30 грн., 2015 рік 93074,61 грн., 3 квартал 2016 року 100031,92 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та Білоцерківською міською Радою народних депутатів, згідно рішення міської ради від 16.08.2012 року №661-28-IV «Про передачу земельних ділянок» терміном на 5 років на оренду земельної ділянки під розміщення групи житлових будинків з вбудованими офісними приміщеннями по вул. Леваневського, загальною площею 1,2171 га», укладено договір оренди від 09.10.2012 № 89.

Відповідно до п. 5 Договору оренди від 09.10.2012 № 89 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 623788,58 грн.

У пункті 9 Договору оренди від 09.10.2012 № 89 вказано, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формні та розмірі 623788,58 *3%=18713,66 грн.

Разом з тим, як зазначено у акті перевірки від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120, в 2013 році згідно витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки грошова оцінка землі становила 2483979,39 грн. Розмір орендної плати складає 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Орендна плата в 2013 році 74519,3 грн., в тому числі за 4 квартал 2013 року - 18629,8 грн.

В 2014 році згідно витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки грошова оцінка землі становила 2483979,39 грн. Розмір орендної плати складає 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Коефіцієнт індексації 1. Орендна плата в 2014 році 74519,3 грн.

В 2015 році згідно витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки грошова оцінка землі становила 2483979,39 гри. Розмір орендної плати складає 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Коефіцієнт індексації 1,249. Орендна плата в 2015 році 93074.61 гри.

В 2016 році згідно витягу з технічної документації про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки грошова оцінка землі становила 2483979,39 грн. Розмір орендної плати складає 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Коефіцієнт індексації 1.79. Орендна плата в 2016 році 133375,9 грн. За 3 картали 2016 року орендна плата становить 100031,92 грн.

Таким чином заниження суми орендної плати за земельну ділянку склала 286255,63 грн., що відповідає розрахунку викладеному в акті перевірки від 26.12.2016 №1022/10-02-14-01/24881850/120.

З урахуванням пункту 123.1 ст.123 ПК України сума штрафних санкцій становить 286255,63 грн. * 25% = 71 563,91 грн.

Оскільки податкова звітність з плати за землю не подавалася позивачем протягом 2013, 2014, 2015, 2016, що становить 4 податкові періоди, з урахуванням п. 120.1 ст.120 ПК України, сума штрафних санкцій за неподання податкової звітності склала 170 грн. * 4 = 680 грн.

За фактом даних правопорушень контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 27.01.2017 №002481404, у відповідності до якого визначено суму податкового зобовязання у розмірі 286255,63 грн. та штрафних санкцій у сумі 71563,91 грн. та №, у відповідності до якого визначено суму штрафних санкцій у розмірі 680,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджету врегульовано розділом XII статтями 285-287 ПК України.

Відповідно до п. 14.1.147 ст. 14 ПК України плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

У пункті 14.1.136 ст. 14 ПК України зазначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 288.1 ст.288 ПК України визначено те, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У пунктах 288.2-288.7 ст. 288 зазначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 274 ПК України встановлено ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження).

Згідно пункту 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

У пунктах 289.1 та 289.2 статті 289 ПК України зазначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Пунктами 285.1, 285.2 ст. 285 ПК України передбачено те, що Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У пунктах 286.2, 286.3 ст. 286 ПК України вказано, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

У відповідності до пунктів 287.3, 287.4 ст.287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 120.1 ст. 120 ПК України встановлено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обовязок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до пункту 123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, ураховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про правомірність встановлення контролюючим органом факту порушення позивачем ст. 288, п.285.1 ст.285, п.287.3 ст.287 ПК України та з врахуванням п. 102.1 ст.102 ПК України, що виявилося у заниженні орендної плати за земельну ділянку на загальну суму 286255,63 грн., а саме: 4 квартал 2013 року 18629,80 грн, 2014 рік 74519,30 грн., 2015 рік 93074,61 грн., 3 квартал 2016 року 100031,92 грн. та неподання податкової звітності за орендну плату.

Стосовно твердження позивача про те, що згідно рішення Білоцерківської міської ради від 29.08.2014 №1278-62-VI вищевказаний договір оренди від 09.10.2012 № 89 припинено, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Абзацом першим статті 34 Закону України «Про оренду землі» встановлено те, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Позивачем під час проведення перевірки, а також під час розгляду даної справи не надано доказів розірвання договору оренди від 09.10.2012 № 89, а також повернення земельної ділянки орендодавцеві, а відтак твердження позивача про припинення даного договору оренди є безпідставним.

Таким чином, податкові повідомлення рішення від 27.01.2017 №002481404 та №, з урахуванням правильності розрахунку штрафних санкцій за виявлені порушення, є правомірними.

Під час перевірки встановлено порушення позивачем п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168, п.п. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169, абз. «а» п. 176,2 ст.176 ПК України, що виявилося у неправомірному застосуванні податкової соціальної пільги до нарахового доходу працівника, що призвело до неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 3356,73 грн., в тому числі за 2013 рік 172,05 грн., за 2014 рік 1905.78 грн., за 2015 рік 1278,90 грн., а також абз. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України, що виявилося у поданні за 4 кв. 2013 року, 1-4 кв. 2014 року та 1-3 кв. 2015 року не в повному обсязі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1 -ДФ де не вірно, не у повному обсязі зазначались суми утриманого податку на доходи фізичних осіб по працівниках підприємства.

Як зазначено у Акті перевірки позивачем за відсутності заяви працівника підприємства ОСОБА_4 про застосування податкової соціальної пільги нараховувався податок з доходів фізичних осіб з урахуванням податкової соціальної пільги, що призвело до недоутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 3356,73 грн. у тому числі за 2013 рік 172,05 грн., за 2014 рік 1905,78 грн., за 2015 рік -1278,90 грн. Детальний розрахунок зазначених сум наведено у акті перевірки.

За фактом даних правопорушень контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 27.01.2017 № у відповідності до якого сума донарахованого податку з доходів фізичних осіб склала 3356,73 грн., фінансових санкцій 2408,68 грн. та №, у відповідності до якого сума фінансових санкцій склала 510 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Порядок нарахування та сплати податку на доходи з фізичних осіб врегульовано розділом IV ПК України.

Згідно з п.164.6 ст.164 ПК України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Згідно п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у ст.167 ПК України та згідно абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до вимог п. 169.1 ст.169 ПК України платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги.

Пунктом 169.2.2 ст. 169 ПК України встановлено, що платник податку подає роботодавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги (далі - заява про застосування пільги).

Податкова соціальна пільга починає застосовуватися до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати з дня отримання роботодавцем заяви платника податку про застосування пільги та документів, що підтверджують таке право. Роботодавець відображає у податковій звітності всі випадки застосування або незастосування податкової соціальної пільги згідно з отриманими від платників податку заявами про застосування пільги, а також заявами про відмову від такої пільги.

Перелік таких документів та порядок їх подання визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.п. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Пунктом 119.2 статті 119 ПК України встановлено те, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до п.127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, ураховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку про правомірність встановлення контролюючим органом факту порушення позивачем п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168, п.п. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169, абз. «а» п. 176,2 ст.176 ПК України, що виявилося у неправомірному застосуванні податкової соціальної пільги до нарахового доходу працівника, що призвело до неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 3356,73 грн., в тому числі за 2013 рік 172,05 грн., за 2014 рік 1905,78 грн., за 2015 рік 1278,90 грн., а також абз. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України, що виявилося у поданні за 4 кв. 2013 року, 1-4 кв. 2014 року та 1-3 кв. 2015 року не в повному обсязі податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1 -ДФ де не вірно, не у повному обсязі зазначались суми утриманого податку на доходи фізичних осіб по працівниках підприємства.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що під час проведення перевірки заява працівника ОСОБА_4 була наявна, проте не взята посадовими особами контролюючого органу до уваги, з огляду на наявність наданого під час проведення перевірки пояснення головного бухгалтера підприємства ОСОБА_5 у відповідності до якого останнім підтверджено, що на час проведення документальної перевірки за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 року заява на застосування податкової соціальної пільги працівника ПП «ЕРКЕР» ОСОБА_4 відсутня.

Таким чином, податкове повідомлення рішення від 27.01.2017 №, з урахуванням правильності розрахунку штрафних санкцій за виявлені порушення, є правомірними.

Будь-яких інших підстав для визнання оскаржуваних повідомлень - рішень позовна заява не містить та позивачем не названо.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

В силу положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що підтверджують протиправність дій відповідача та неправомірність оскаржуваних повідомлень-рішень від 27.01.2017 №, №, №, №, № та №, разом з тим відповідачем підтверджено правомірність своїх дій та рішень, а відтак суд приходить до висновку, про необґрунтованість позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 11 квітня 2018 р.