Справа № 826/5929/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5929/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Октава Фінанс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК «Октава Фінанс» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.02.2017 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволені позову.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку пункту обміну валют ТОВ «ФК «Октава Фінанс», за результатом якої складено акт від 03.02.2017 №000006.

З акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено порушення позивачем норм 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 №637, , п. 6, 7 розділу ІІ постанови Правління НБУ «Про затвердження інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів НБУ» від 12.12.2002 року № 502 та п. 2 ч. 5 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення операцій купівлі-продажу валюти без застосування РРО, не видання розрахункового документу встановленого зразка на повну суму операції, не оприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку 26.01.2017, що знаходяться на місці проведення розрахунків в касовій книзі в сумі 77 108,73 згідно опису готівкових коштів.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.02.2017 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 385 543,65 грн.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем РРО та РК не застосовуються, а тому висновок відповідача є необґрунтованим щодо не оприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Згідно п. 2 ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових операцій незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що зазначені фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус фінансової установи та здійснює діяльність на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20.11.2015 № 165, виданої Національним банком України. Зокрема ТОВ «ФК «Октава Фінанс» має право здійснювати операції, зазначені у пункті (діяльність з обміну валют) частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями до 31.07.2019.

Приймаючи податкове повідомлення-рішення відповідач виходив з того, що позивач як фінансова установа, що здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти, зобов'язаний використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій як це передбачено Порядком реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши оскаржуване рішення, колегія суддів не може погодитись з такими висновками податкового органу.

Пункт обміну іноземної валюти це структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у порядку, встановленому Національним банком України, у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами - резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, та розташована поза межами операційного залу.

Постановою Правління НБУ від 12.12.2002 №502 затверджено Інструкцію про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, яка встановлює порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків, а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку, їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою-резидентом. Банки, фінансові установи здійснюють операції з готівковою іноземною валютою на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (п.1 розділу І Інструкції в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.7 розділу ІІ зазначеної інструкції відокремлений підрозділ банку, фінансової установи, пункт обміну валюти зобов'язані мати витяг із наказу банку, фінансової установи про відкриття відокремленого підрозділу, пункту обміну валюти, засвідчений підписом керівника та відбитком печатки банку, фінансової установи, із зазначенням переліку валютно-обмінних операцій, ініціалів, прізвищ касових працівників, допущених до здійснення таких операцій.

Пункт 5 Розділу III Інструкції №502 регламентує порядок проведення операцій із готівковою іноземною валютою. Так, банк, фінансова установа зобов'язані здійснювати валютно-обмінні операції, крім тих, що проводяться через платіжні пристрої, з оформленням квитанції про здійснення валютно-обмінної операції за формою, наведеною в додатку 3 до цієї інструкції. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції виписується у двох примірниках: перший примірник видається фізичній особі, другий - зберігається в паперовій формі в документах дня. Касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов'язані видати квитанцію про здійснення валютно-обмінної операції одночасно з прийняттям та видачею фізичній особі коштів. Квитанція про здійснення валютно-обмінної операції повинна видаватися не пізніше завершення операції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Вказана стаття визначає обов'язки уповноважених банків, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не відноситься до кола зазначених осіб, оскільки є фінансовою установою, що здійснює свою діяльність на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій виданої Національним банком України.

Відповідно до норм ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на які посилається апелянт, вказані фінансові санкції застосовуються виключно до уповноважених банків або їх агентів, тоді як позивач є фінансовою установою.

Встановлено, що 26.01.2017 року контролюючим органом було проведено контрольну розрахункову операцію (купівля іноземної валюти 5$ USD по курсу 27,40 грн. за 1$ USD на суму 137 грн). На виконання положень Інструкції №502 одночасно з видачею фізичній особі-покупцю коштів, касиром видавався перший примірник квитанції від 26.01.2017 року про здійснення валютно-обмінної операції, що додатково підтверджується пп.2 п.4.5. Акту перевірки.

Отже, з наведеного вбачається, що позивач при здійсненні операції з купівлі-продажу іноземної валюти дотримується приписів нормативно-правових актів, які регулюють порядок здійснення валютно-обмінних операції.

Як вже зазначалося, необхідність фінансовій компанії використовувати при проведенні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти реєстратора розрахункових операцій, регламентована законодавцем у абз.2 п.7 розділу II Інструкції №502, зокрема: фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з позивачем, що вказане положення набирає чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти, згідно з постановою Правління Національного банку України від 29.12.2015 року №983.

Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій (далі - «РРО») - перелік моделей РРО та їх модифікацій, які мають підтвердження відповідності вимогам діючих державних регламентів та стандартів згідно із Законом України «Про підтвердження відповідності», а також відповідають вимогам нормативних актів України, і такі РРО дозволені для застосування у сфері, визначеній Законом України «Про застосування РРО».

Статтею 12 Закону України «Про застосування РРО» передбачено, що на території України у сферах, визначених цим законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру РРО та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Враховуючи, те, що наказом Державної фіскальної служби від 14.12.2016 року №1019 (чинного на момент перевірки) затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, положення абз.2 п.7 розділу II Інструкції №502 набирають чинності з 14.06.2017 року.

Отже, на момент проведення перевірки, фінансова компанія не зобов'язана була використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до п.2.2. Положення №637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п.4.2. Положення №637 усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5). Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без врахування кас відокремлених підрозділів).

З огляду на зазначене вище, фінансова компанія відображає облік операцій з готівкою (надходження та видачу) у касовій книзі, яка ведеться за місцезнаходженням підприємства. Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира. Відтак, необґрунтованим є посилання контролюючого органу на порушення Товариством п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 17 травня 2018 року.