Справа № 821/3723/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2018 року

Київ

справа №821/3723/15-а

провадження №К/9901/11383/18, К/9901/11385/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 821/3723/15-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, за участю третіх осіб: Новокаховський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Новокаховський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, провадження в якій відкрито

за касаційними скаргами Головного управління Національної поліції в Херсонській області та Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду прийняту 26 лютого 2016 року у складі головуючого судді - Василяка Д.К., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду постановлену 5 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Танасогло Т.М., суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, за участю третіх осіб: Новокаховський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Новокаховський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області № 396 о/с від 6 листопада 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС;

зобов'язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області допустити ОСОБА_1 до роботи Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області у званні майор поліції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 жовтня 2015 року він подав начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України.

06 листопада 2015 року на нараді особового складу начальником сектору кадрового забезпечення ОСОБА_2 запропоновано всім написати заяви про працевлаштування до Новокаховського відділу поліції ГУ Національної поліції у Херсонській області. Позивач написав заяву та рапорт про закріплення за ним табельної вогнепальної зброї, вказану заяву та рапорт передав начальнику сектору кадрового забезпечення ОСОБА_2 На вказаній нараді позивачу начальником сектору карного розшуку ОСОБА_3 повідомлено про те, що позивач з 07 листопада 2015 року зобов'язаний заступити на чергування в складі резервної слідчої оперативної групи Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області.

08 листопада 2015 року позивач заступив на чергування до слідчо - оперативної групи.

Факт виконання ним службових обов'язків поліцейського підтверджується записами у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області.

На нараді, яка відбулася 09 листопада 2016 року ОСОБА_2, повідомила присутніх про те, що складені працівниками 06 листопада 2015 року заяви про прийняття на роботу до Національної поліції не є дійсними, тому треба скласти нові заяви. Крім того, позивачу начальником сектору кадрового забезпечення особисто повідомлено, що йому не потрібно складати заяву про працевлаштування, що через деякий час викличе та прийме таку заяву, до цього позивач може працювати як і раніше.

14 листопада 2015 року позивач від начальника НК ВП ГУ НП у Херсонській області ОСОБА_4 дізнався, що його звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату з Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області, та на роботу до Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області не прийнято.

17 листопада 2015 року позивач прибув до головного управління Національної поліції у Херсонській області де отримав трудову книжку в якій стояв запис про звільнення з 06 листопада 2015 року.

Позивач вважає, що запис про його звільнення не відповідає встановленим вимогам, оскільки не вказано причину звільнення. При проведенні процедури скорочення управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області не проведено консультації з профспілковим комітетом. Крім того зазначив, що управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області порушено пункт 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, оскільки не вирішувалось питання про можливість його подальшого використання на службі; також відповідачем порушено статтю 14 Дисциплінарного статуту в частині своєчасного ознайомленням з наказом про звільнення та видачі трудової книжки, враховуючи те, що позивач перебував на службі у наступні після звільнення дні; не попереджено про звільнення за 3 місяці про наступне звільнення через скорочення штатів. Також позивач вважає незаконним звільнення з тих підстав, що відповідач - Головне управління Національної поліції в Херсонській області, починаючи з 07 листопада 2015 року, допустив його до виконання обов'язків поліцейського, чим підтвердив прийняття позивача на роботу у Нацполіцію.

Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 26 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року, позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06 листопада 2015 року № 396 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС.

Поновив ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС з 06 листопада 2015 року.

Зобов'язав Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» у Новокаховському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та видати з цього приводу відповідний наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

30 січня 2018 року касаційні скарги Головного управління Національної поліції в Херсонській області та Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області надійшли до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, які ухвалою судді-доповідача від 31 січня 2018 року прийняті до провадження та об'єднані в одне провадження.

У касаційних скаргах відповідачі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати їх рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Так, в обґрунтування вимог касаційної скарги Головне управління Національної поліції в Херсонській області зазначає, що 02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який передбачає звільнення працівників міліції, які не були призначені на службу до поліції упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону.

16 вересня 2015 року постановою Кабінету Міністрів України № 730 ліквідовано органи Міністерства внутрішніх справ та утворено територіальні органи Національної поліції.

У зв'язку з тим, що УМВС України в Херсонській області ліквідоване, а позивача до спливу вказаного тримісячного терміну не прийнято на службу в поліцію, тому наказом УМВС України в Херсонській області від 06 листопада 2015 року № 396 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України з 06 листопада 2015 року згідно із п.п.10, 11 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС (через скорочення штатів) в силу закону.

Міністерство внутрішніх справ України в Херсонській області, мотивуючи свою касаційну скаргу, зазначили, що про те, що буде ліквідація МВС, всі працівники ознайомлені в силу Закону України «Про Національну поліцію». Вказаний Закон, зокрема, Прикінцеві та перехідні положення визначають умови, за яких працівник міліції може бути прийнятий на службу до поліції, та у разі відповідності працівників таким умовам та їх дотримання, видається наказ про призначення. ОСОБА_1 не склав присягу поліцейського, йому не присвоєно спеціальне звання поліції та відносно нього не видано наказу про зарахування на службу, що призвело до звільнення позивача зі служби за скороченням штату. По факту безпідставного допуску позивача до служби після звільнення, проведено службове розслідування, за висновком якого підтверджено перебування ОСОБА_1 на службі 07 листопада 2015 року - 08 листопада 2015 року (добу), проте виконання останнім обов'язків заступника начальника патрульної поліції Новокаховського відділу Нацполіції без належного оформлення несення служби, тобто без наказу про призначення на службу до поліції, що не створює будь-яких наслідків для позивача, у тому числі визнання факту прийняття його на службу до поліції, а тому вважають позовні вимоги безпідставними.

Позивач надав заперечення на касаційні скарги, в яких зазначає, що касаційні скарги є необґрунтованими, а викладені в них доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржники не наводять належних підстав для того, щоб вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права. Тому просить касаційні скарги залишити без задоволення, а рішення судів без змін.

Касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 18 серпня 1996 року.

Наказом від 06 листопада 2015 року № 396 о/с, виданим начальником УМВС України в Херсонській області, майора міліції ОСОБА_1 звільнено з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Вказаний наказ прийнято відповідно до пунктів 10 та 11 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

27 жовтня 2015 року позивачем подано начальнику УМВС України в Херсонській області рапорт про бажання продовжувати службу в лавах Національної поліції України та 06 листопада 2015 року подано до Головного управління Національної поліції в Херсонській області заяву про бажання проходити службу в поліції.

08 листопада 2015 року позивач заступив на чергування до слідчо - оперативної групи. Факт виконання ним службових обов'язків поліцейського підтверджується записами у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області.

На нараді, яка відбулася 09 листопада 2016 року ОСОБА_2, повідомила присутніх про те, що складені працівниками 06 листопада 2015 року заяви про прийняття на роботу до Національної поліції не є дійсними, тому треба скласти нові заяви. Крім того, позивача начальником сектору кадрового забезпечення особисто повідомлено про те, що йому не потрібно складати заяву про працевлаштування, оскільки ОСОБА_2 через деякий час викличе та прийме таку заяву, до цього позивач може працювати як і раніше.

14 листопада 2015 року позивач від начальника НК ВП ГУ НП у Херсонській області ОСОБА_4 дізнався, що його звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату з Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області, та на роботу до Новокаховського відділу поліції головного управління Національної поліції у Херсонській області не прийнято.

17 листопада 2015 року позивач прибув до ГУНП у Херсонській області де отримав трудову книжку в якій стояв запис про звільнення з 06 листопада 2015 року.

Не погоджуючись із своїм звільненням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив з того, що при звільненні позивача на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС за скороченням штатів, УМВС України в Херсонській області порушено вимоги діючого законодавства, оскільки не запропонувало позивачу іншу посаду, не дослідило можливість використання останнього на службі в поліції та допустило до роботи в поліції після звільнення.

Зазначена позиція була підтримана і Одеським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Верховний Суд висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 641 «Про утворення Національної поліції України» вирішено утворити Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у в тому числі Головне управління Національної поліції у Херсонській області, а також ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, у тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Законом № 580-VIII визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, Законом № 580-VIII передбачено утворення Національної поліції України як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено за скороченням штату у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Однак, відповідно до частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно частини третьої даної статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України від 17 березня 2011 року № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - Закон № 3166-VI).

Відповідно до частини третьої стаття 5 Закону № 3166-VI, утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень.

Міністерство, інший центральний орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох центральних органів виконавчої влади (частини четверта статті 5 Закону № 3166-VI).

Згідно частини п'ятої статті 5 Закону № 3166-VI, міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до частини сьомої статті 5 Закону № 3166-VI, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України.

Згідно частини восьмої статті 5 Закону № 3166-VI, актом Кабінету Міністрів України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується.

Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев'ята статті 5 Закону № 3166-VI).

Згідно постанови Кабінету Міністру України 20 жовтня 2011 року № 1074, затверджено Порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі по тексту - Порядок № 1074). Вказаний Порядок визначає механізм здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 1074 передбачено, що орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Пунктом 5 Порядку № 1074 встановлено, що орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно п. 6 Порядку № 1074, права та обов'язки органів виконавчої влади переходять:

- у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;

- у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;

- у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;

- у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;

- у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Відповідно до аналізу наведених вище норм Цивільного кодексу України, Закону № 3166-VI та Порядку № 1074 є підстави для висновку, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права.

Тобто, у разі ліквідації органу виконавчої влади, держава відповідним актом Кабінету Міністрів України передає його завдання та функції новоствореному центральному органу виконавчої влади, забезпечуючи у такий спосіб безперервне виконання функцій держави. Таким чином, територіальні органи міністерств не можуть діяти інакше, ніж це передбачено актами Президента України чи Кабінету Міністрів України, виданими для забезпечення виконання відповідними міністерствами своїх функцій.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм законодавства, суди дійшли вірного висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

До того ж, відповідно до пункту 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIІI передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 9 Закону № 580-VIІI, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно пункт 10 Розділу XI Закону № 580-VIІI, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 63 «з» Положення № 114, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28 жовтня 2015 року № 885 чинної на день звільнення позивача) передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до вищезазначених норм законодавства вбачається, що звільнення працівників міліції за скороченням штатів відбувається за наступних підстав: скорочення штату, відмова працівника від запропонованих посад, згода працівника, а також, у разі невідповідності вимогам до поліцейських, визначених Законом № 580-VIІI при виявленні бажання проходити службу; та у разі відсутності можливості подальшого використання на службі.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що звільнення позивача відбулося без наявних на те підстав.

Так, в матеріалах справи наявні рапорт від 27 жовтня 2015 року та заява від 06 листопада 2015 року, згідно яких позивач бажає продовжувати службу в лавах Національної поліції України.

До того ж, як встановили суди, позивач в період з 07 по 17 листопада 2015 року продовжував нести службу в новоствореному органі - Новокаховському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Доказом цього є Журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, розпочатий Новокаховським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області 07 листопада 2015 року, згідно якого, позивач виїжджав у складі слідчо - оперативної групи на події, які зафіксовано у вказаному журналі.

А також, висновок службового розслідування викладеного в доповідній записці СЮЗ ГУНП, затвердженим т.в.о. начальника ГУНП в Херсонській області полковником міліції ОСОБА_6 02 лютого 2016 року, згідно якого підтверджено здійснення службових обов'язків позивача у період з 07 листопада 2015 року по 14 листопада 2015 року.

Тобто, відповідно до вищевикладених обставин, відповідач допустивши позивача в період з 07 по 14 листопада 2015 року до роботи, фактично визнав, що ОСОБА_1 відповідає вимогам до поліцейського, які визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Посилання відповідачів на те, що позивач не відповідає вимогам до поліцейського, оскільки не володіє українською мовою, Верховним Судом до уваги не приймається, оскільки згідно наявного в матеріалах справи диплома спеціаліста Одеського інституту внутрішніх справ України МВ № 14001043 та додатку до нього, ОСОБА_1 з предмету ділової української мови мав відмінну оцінку.

Безпідставним є посилання відповідачів на незадовільну характеристику позивача, оскільки дана характеристика складена заступником начальника відділення Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, за період проходження служби з 07 по 17 листопада 2015 року, тобто за період лише десяти робочих днів, що з урахуванням невеликого строку ставить під сумнів можливість вважати її належним доказом у справі.

Заяви позивача від 27 жовтня 2015 року та 06 листопада 2015 року розглянуті відповідачами не були, що унеможливило розгляд питання щодо можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі в лавах поліції.

Крім того, допустивши позивача 10 листопада 2015 року до виконання службових обов'язків у складі слідчо - оперативної групи Новокаховського міськвідділу ГУ Національної поліції (після прийняття наказу про звільнення) відповідач фактично дав згоду на призначення позивача на вказану посаду.

Відповідно до вищевикладеного, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що при звільненні ОСОБА_1 на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIІI та пункту 64 «г» Положення № 114 за скороченням штатів, не запропонувавши йому іншої посади, не дослідивши можливість використання останнього на службі в поліції та допустивши до роботи в поліції після звільнення, відповідачі допустили порушення вимог діючого законодавства, а тому зазначені порушення є підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на роботі.

Згідно частини другої статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

За приписами частини дев'ятої цього Закону дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Як встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, станом на день розгляду справи запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи УМВС України у Херсонській області не внесено.

Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України.

Згідно пункту 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи встановлені судами обставини справи, правильним також є висновок судів попередніх інстанцій, що позивач обрав не належний спосіб захисту своїх прав та врахувавши норми статті 11 КАС України (в її редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), з метою повного захисту прав позивача, суди дійшли висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області з 06 листопада 2015 року та зобов'язання ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ Закону № 580-VIІI у Новокаховському відділі поліції ГУНП в Херсонській області та видати з цього приводу відповідний наказ.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційних скаргах, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 242, 243, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги Головного управління Національної поліції в Херсонській області та Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець