Справа № 161/19086/17
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Бортнюк А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кузьмич О.А.

представника третьої особи Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області Ковальчук Ю.М.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Луцький міський центр зайнятості, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області, ТзОВ «Теплолюкс», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Луцький міськрайонний суд з адміністративним позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Луцький міський центр зайнятості, Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області, ТзОВ «Теплолюкс», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що працював на ТзОВ «Теплолюкс» та був звільнений з роботи 20.03.2017 року за згодою сторін. Після звільнення звернувся в Луцький міський центр зайнятості з метою отримання статусу безробітного. Після постановки на облік почав отримувати допомогу по безробіттю. На звернення з приводу розміру допомоги було з'ясовано, що допомога виплачується в мінімальному розмірі, оскільки його страховий стаж становить менше шести місяців за останній календарний рік.

Після звернення до Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, було надано інформацію про те, що до страхового стажу не було зараховано певні періоди роботи в ТзОВ «Теплолюкс», оскільки останнє не сплачувало страхованих внесків та сплачувало в розмірі, що не відповідає виплаченій заробітній платі: в грудні 2008 року, в січні-липні 2009 року, грудні 2009 року, в січні - липні 2010 року в листопада-грудні 20014 року, 2015-2016 роках, в січні-березні 2017 року.

Вважає дії відповідача щодо незарахування цих періодів до страхового стажу неправомірними, та просить зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного Фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» за грудень 2008 року, січень-липень 2009 року, грудень 2009 року та січень-липень 2010 року, з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11 травня 2018 року прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області щодо неврахування до страхового стажу періоду роботи в ТзОВ «Теплолюкс» за грудень 2008 року, січень-липень 2009 року, грудень 2009 року та січень-липень 2010 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного Фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи - Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Представники третіх осіб Луцького міського центру зайнятості та ТзОВ «Теплолюкс» в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Таким чином, страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Страхові внески - кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», кошти єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Статтею 4 цього Закону встановлено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску це, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Аналогічний підхід законодавцем закріплено і у сфері податкових правовідносин, так, статтею 171.1 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, у тому числі в письмовій формі.

З цим правом кореспондується обов'язок такого платника своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI), який підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VІ).

При цьому, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону № 2464-VI).

Таким чином, з аналізу норм наведеного законодавства вбачається, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи, підлягають обов'язковій сплаті і є гарантією матеріального забезпечення особи на випадок її безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин. Відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника єдиного внеску та його посадових осіб.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював в період з 27.06.2003 року до 20.03.2017 року у ТзОВ «Теплолюкс», був звільнений з роботи за угодою сторін. Дані обставини підтверджуються наданою ним копією трудової книжки.

Разом з тим, встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» за період з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року проводило нарахування заробітної плати, але поточні платежі сплачувало не в повному обсязі, тому за цей період утворився борг по сплаті страхових внесків.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (Форма ОК-5) страхові внески за період з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» до Пенсійного фонду України не сплачені.

Представником Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області було пояснено суду, що по ТзОВ «Теплолюкс» станом на 28.02.2018 року обліковується борг по єдиному внеску в сумі 641 328,89 грн, в тому числі по фінансових санкціях, внески на обов'язкове державне соціальне страхування ТзОВ «Теплолюкс» не сплачувало з листопада 2014 року.

Таким чином, внаслідок невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» обов'язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві в період з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року.

Проаналізувавши вказані норми законодавства та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року до страхового стажу за порушення, вчинене ТзОВ «Теплолюкс», оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 1, 2 стаття 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб»єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, зокрема, слід визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року та зобов'язати зарахувати дані періоди роботи до страхового стажу.

Керуючись ст.ст.2, 9, 77, 90, 211, 241-246, 240, 123 КАС Українина підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Волинській області (місцезнаходження: пр.-т. Грушевського,1 м. Луцьк; ) щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) періоду роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року.

Зобов'язати Луцьке об'єднане управління Пенсійного Фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Теплолюкс» з листопада по грудень 2014 року, з січня по грудень 2015 року, з січня по грудень 2016 року та з січня по березень 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення буде складено 18 травня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М