Справа № 826/883/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 травня 2018 року справа №826/883/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТІТАЛ" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Компанія "ТІТАЛ")
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - ДПІ у Голосіївському районі)
прозобов'язання відповідача вчинити дії щодо внесення до облікових даних платника податків відомостей про застосування з 16 квітня 2015 року процедури податкового компромісу до грошових зобов'язань з податку на прибуток, визначених податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає, що ДПІ у Голосіївському районі має здійснити дії щодо внесення до облікових даних платника податків відомостей про застосування процедури податкового компромісу до грошових зобов'язань з податку на прибуток, визначених податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №, у зв'язку із тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про непогодження застосування податкового компромісу до зобов'язань з податку на прибуток, визначених вказаним податковим повідомленням-рішенням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/883/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову або відзиву до суду не надав.

В судовому засіданні 19 березня 2018 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача до суду прибув; на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року у справі №826/10325/15 за позовом ТОВ "Компанія "ТІТАЛ" до ДПІ у Голосіївському районі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення про непогодження застосування податкового компромісу від 27 квітня 2015 року №7723/10/26-50-22-03, прийняте ДПІ у Голосіївському районі; визнано узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 775 572,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №; визнано узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 620 458,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року в частині задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Голосіївському районі про непогодження застосування податкового компромісу від 27 квітня 2015 року №7723/10/26-50-22-03 щодо відмови у застосуванні процедури податкового компромісу на неузгоджені суми податкових зобов'язань, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 28 жовтня 2011 року №; визнання узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на прибуток у сумі 775 572,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №; визнання узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 620 458,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року № скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено; в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2015 року залишено без змін.

Зокрема у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року встановлено наступні обставини:

"Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28 жовтня 2011 року №№, , копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.12,13), та якими збільшено на 969 465,00 грн. суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у тому числі на 775 572,00 грн. за основним платежем та на 193 893,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); зменшено розмір від'ємного значення на 620 458,00 грн. суми податку на додану вартість та застосовано 1,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), відповідно.

Позивач скористався правом оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень, за результатами якого Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2015 року у справі №2а-2901/12/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТІТАЛ" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТІТАЛ" відмовлено повністю.

Зазначені податкові повідомлення-рішення станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення в даній справі є неузгодженими, оскільки процедура оскарження їх в судовому порядку триває.

Як вбачається з Платіжних доручень від 02 квітня 2015 року №347 та від 15 квітня 2015 року №386, копії яких також наявні в матеріалах справи (а.с.10,11), Позивачем сплачено 77 557,20 грн.

А 16 квітня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача із Заявою щодо застосування процедури податкового компромісу від 14 квітня 2015 року №74, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.7), та в якій просить розпочати процедуру застосування податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 28 жовтня 2011 року №№, .

Рішенням Відповідача "Про непогодження застосування податкового компромісу" від 27 квітня 2015 року №7723/10/26-50-22-03, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.8-9), повідомлено Позивачу про неможливість застосування процедури податкового компромісу у зв'язку з тим, що донарахування податку на прибуток підприємства визначено за взаємовідносинами з контрагентами, що мали місце у періоді, який не підпадає під застосування податкового компромісу - за 2010 рік; податкове повідомлення-рішення від 28 жовтня 2011 року № не підпадає під розповсюдження дії податкового компромісу.

…Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене Позивачем Рішення Відповідача в частині відмови у застосуванні податкового компромісу на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 28 жовтня 2011 року №, яке прийнято та ґрунтується на зазначених в ньому підставах, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання узгодженими в порядку податкового компромісу грошових зобов'язань з податку на прибуток у сумі 775 572,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 року №; визнання узгодженими в порядку податкового компромісу грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 620 458,00 грн., визначені податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2011 року № колегією суддів встановлено наступне.

Як вже зазначалось вище, порядок узгодження податкових зобов'язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, передбачено вимогами п. 7 підрозділу 92 Перехідних положень Податкового кодексу України, а тому визнання зазначених податкових зобов'язань узгодженими в судовому порядку не можливе, оскільки вони є узгодженими саме за нормами Кодексу".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року роз'яснено, що рішення про непогодження застосування податкового компромісу ДПІ у Голосіївському районі від 27 квітня 2015 року №7723/10/26-50-22-03 в частині непогодження застосування податкового компромісу неузгодженої суми податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств, визначених податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Голосіївському районі від 28 жовтня 2011 року № є скасованим.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено протиправність рішення ДПІ у Голосіївському районі від 27 квітня 2015 року №7723/10/26-50-22-03 в частині непогодження застосування податкового компромісу неузгодженої суми податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств, визначених податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Голосіївському районі від 28 жовтня 2011 року №, та, що грошові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 620 458,00 грн., визначені цим податковим повідомленням-рішенням, є узгодженими за нормами Податкового кодексу України, і не потребують узгодження у судовому порядку.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 92 розділу ХХ"Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про податковий компроміс) податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Пункт 2 підрозділу 92 розділу ХХ"Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлює, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Згідно з пунктом 7 підрозділу 92 розділу ХХ"Перехідні положення" Податкового кодексу України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 92 розділу ХХ"Перехідні положення" Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Як зазначено в листі Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики від 10 березня 2015 року №04-27/10-598 "Щодо деяких питань застосування податкового компромісу", законом встановлено заявницький (інформаційний) характер процедури податкового компромісу щодо розміру сплати, видів податків та термінів застосування податкового компромісу щодо неузгоджених сум податкових зобов'язань, по яких не завершена процедура судового та/або адміністративного оскарження, та іншими неузгодженими податковими зобов'язаннями. Будь-яких повноважень контролюючого органу щодо відмови в застосуванні податкового компромісу у таких випадках Законом не передбачено.

Враховуючи обставини, встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, та наведені положення Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що з дня подання ТОВ "Компанія "ТІТАЛ" заяви про застосування процедури податкового компромісу від 14 квітня 2015 року №74, а саме 16 квітня 2015 року, суми податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств, визначені податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Голосіївському районі від 28 жовтня 2011 року №, є узгодженими в силу Закону, у зв'язку із досягненням податкового компромісу.

При цьому, як вбачається із інтегрованої картки платника податків з податку на прибуток, 15 квітня 2015 року ТОВ "Компанія "ТІТАЛ" сплатило грошові кошти у розмірі 38 778,60 грн. у зв'язку із застосуванням податкового компромісу.

Однак, за даними інтегрованої картки платника податків з податку на прибуток ДПІ у Голосіївському районі, не зважаючи на досягнення податкового компромісу, безпідставно продовжила обліковувати суми податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Голосіївському районі від 28 жовтня 2011 року №.

Вилучення вказаного податкового зобов'язання із запізненням визнає сама ДПІ у Голосіївському районі у рішенні від 22 липня 2016 року №8887/26-50-12-04-10 про результати розгляду заперечення до акта перевірки ТОВ "Компанія "ТІТАЛ" від 05 липня 2016 року №1568/26-50-12-04-23, яким скасовано висновки акта перевірки про порушення сплати податку на прибуток.

З даних інтегрованої картки платника податків з податку на прибуток також вбачається, що 23 квітня 2015 року суми податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №, вилучені з обліку; проте, 25 серпня 2016 року такі суми податкового зобов'язання знову поновлені в обліку та донараховано 775 572,00 грн.

Разом з тим, на думку суду, такі дії відповідача суперечать досягненому податковому компромісу та встановленим вище обставинам і не відповідають нормам підрозділу 92 розділу ХХ"Перехідні положення" Податкового кодексу України, що є підставою для зобов'язання вчинити дії щодо внесення до облікових показників інтегрованої картки платника ТОВ "Компанія "ТІТАЛ" відомостей про застосування з 16 квітня 2015 року процедури податкового компромісу до грошових зобов'язань з податку на прибуток, визначених податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність дій щодо відображення в оперативному обліку сум податкових зобов'язань, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Компанія "ТІТАЛ" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТІТАЛ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 71, кім. 37а; ідентифікаційний код 24571799) задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23, ідентифікаційний код 39468461) вчинити дії щодо внесення до облікових показників інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТІТАЛ" відомостей про застосування з 16 квітня 2015 року процедури податкового компромісу до грошових зобов'язань з податку на прибуток, визначених податковим повідомленням-рішенням від 28 жовтня 2011 року №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТІТАЛ" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко