Справа № 315/1446/17(2-а/315/39/17)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
14 травня 2018 рокусправа № 315/1446/17(2-а/315/39/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача: Шальєва В.А.
суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.
секретар судового засідання: Лащенко Р.В.
за участі представника позивача Плужника М.В.

представника відповідача Леонова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018 р. (суддя Романько О.О.) в справі № 315/1446/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Гуляйпільського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі МО) про визнання протиправними дій щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 в розмірі 206700 грн.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018 р. позов задоволено частково, визнано протиправним і скасоване рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 154 протоколу № 113 від 27 жовтня 2017 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. На думку апелянта, судом першої інстанції не врахована відсутність документу про підтвердження причин та обставин поранення позивача. Ненадання усіх документів, передбачених Порядком № 975, унеможливлює прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим безтерміново 24.02.2016 року Управлінням соціального захисту Гуляйпільської РДА і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни до 01.03.2018 р. (а.с. 9).

Згідно довідки № 34, виданої Гуляйпільським районним військовим комісаріатом від 03.03.2016 року, ОСОБА_1 , 1966 року народження, проходив службу у Збройних Силах з 03.05.1985 р. по 20.05.1987 р. на території Афганістану (а.с.10).

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 27.10.2015 року №50 встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені рубці на правій нижній кінцівці. Давність їх появи більше 15 років на момент огляду. Рубці не виключають можливість спричинення поранень, які привели до виникнення рубців і в той час, на який указує ОСОБА_1 , а саме в 1987 році за участю його в бойових діях в ДРА (а.с.11).

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 23 листопада 2015 року № 4352, мінно-вибухова травма, акубаротравма, осколкові поранення правої ноги сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1966 року народження, наслідком яких стали МВТ, акубаротравма, ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці: на передній поверхні с/3 правої гомілки, розмірами 13,0х0,54 см та два по попередньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, розмірами 0,4х0,3 см та 0,7х0,4 см, що підтверджується висновком спеціаліста № 50 від 27.10.2015 р. «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи, Пологівське міжрайонне відділення судмедекспертизи», та які в подальшому призвели до розвитку: «Стійких наслідків перенесеної МВТ, акубаротравми, СЧМТ (контузії головного мозку, 1987 р.) у вигляді після травматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ (два) ст. з вираженим цефалічним та вести було-атактичним синдромами, церебрастенічним синдромом, емоційно-вольовою нестійкістю, мне стичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., ступінь 2, високий кардіоваскулярний ризик. Помірної гіпертрофії міокарду лівого шлуночка. Ангіопатії сітківки обох очей. Розповсюдженого остеохондрозу хребта, помірно вираженого больового синдрому. Кератопапіломи шкіри», що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, - травма, поранення (контузія), захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12).

Відповідно до довідки для МСЕК №1532767 від 04.12.2015 року виданої поліклінічним відділенням ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П. Ромодангова НАМН України» ОСОБА_1 , 1966 р.н., консультованому в інституті, діагноз: стійкі наслідки важкої ЧМТ, контузії головного мозку (1987). Посттравматичний церебральний арахноїт з лікводинамічними кризами. Посттравматична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. Двостороння пірамідна недостатність, виражені вестибуло-атактичні порушення. Кризи симпато-адреналового характеру 1-2 рази в тиждень. Гіпомнестичний синдром. Стійкий цефагічний синдром. Вираженний астено-тривожно-невротичний синдром. Лікування під контролем невролога та психоневролога (а.с. 16).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0550966, ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи; огляд інваліда - первинний; дата огляду 22.02.2016 року; причина інвалідності - поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; інвалідність встановлена до 01.03.2018 року (а.с.17).

Відповідно до архівної довідки ФДКУ «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» № 4/59694 від 13.04.2017 року, за архівними документами встановлено, що ОСОБА_1 , 1966 року народження, проходив службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в період з 09.12.1985 року (наказ № 338) по 20.05.1987 року (наказ № 130) на посаді начальника радіостанції, в військовому званні «сержант». Військова частина польова пошта 19920 з 26.02.1980 року по 04.02.1989 року приймала участь в бойових діях на території Республіки Афганістан (а.с. 18).

Згідно архівної довідки філіалу Центрального архіву (військово-медичних документів) м. Санкт-Петербург, наданої ОСОБА_1 20.03.2017 року за № 6/3/0-133, радіотелеграфіст в/ч пп 19920 (Шинданд ДРА) молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу вірусного гепатиту «А» жовтушної легкої форми знаходився на лікуванні в в/ч пп НОМЕР_3 (ВПГ Шинданд ДРА) з 15.11 по 02.12.1986 року. Після лікування вибув у частину з одужанням. Військово-лікарською комісією не оглянутий. Причинний зв`язок не вказаний. Відомостями про поранення, травму ОСОБА_1 архів не володіє (а.с. 19).

30.08.2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд залишив без розгляду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.05.2017 року, відповідно до якої визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання його заяви про призначення одноразової грошової допомоги та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути його документи про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби. Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 29.05.2017 року залишено без змін (а.с. 21-22).

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 113 від 27.10.2017 року, ОСОБА_1 після розгляду поданих документів відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерство оборони України, відмовляючи у призначенні виплати одноразової грошової допомоги позивачу, діяло всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, оскільки інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії та позивачем був наданий повний перелік документів згідно Порядку №975 для призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (станом на 01.01.2016 року, в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом б) частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до ч. 6, ч. 8, ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (якою затверджено Порядок № 975) допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. За пунктом 3 цієї постанови днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з пунктами 13-15 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

За пунктом 19 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Оскільки позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи після звільнення з військової служби, але внаслідок захворювання, поранення та контузії, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду України від 10 червня 2014 року у справі № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року у справі №21-183а13.

Доводи відповідача наведені в протокольному рішенні від 27.10.2017 року щодо того, що позивачем не подано документ, що свідчить про обставини поранення, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, військовим квитком позивача, довідкою Гуляйпільського районного військового комісаріату від 03.03.2016 року № 34, висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 27.10.2015 року № 50, а також випискою з акту огляду МСЕК серії АВ № 0550966 від 22.02.2016 року, відповідно до якої позивачу встановлена ІIІ група інвалідності, у зв`язку з пораненням (контузією) захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до п.21.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Відповідно до п.21.7 Положення №402, постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 (0169-01), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.

г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при подачі заяви та документів про виплату одноразової грошової допомоги був наданий висновок фахівця у галузі судово-медичної експертизи від 27 жовтня 2015 року про обставини поранення.

Пунктом 21.21. Положення № 402 визначено, що за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Саме в такому порядку встановлювався причинний зв`язок отримання поранення позивачу, тому посилання представника Міністерства оборони України на відсутність серед документів, поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, довідки або документу про причини та обставини поранення є безпідставними, необґрунтованими та протиправними.

Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок на підставі військово-облікових, військово-медичних, медичних документів, що поранення, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Слід також зазначити, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), на яку посилається представник відповідача, наведена у додатку №5 до Положення 402, відповідно до якої визначаються обставини отримання поранення, видається лише з 14 серпня 2008 року, коли МО України було видано Наказ № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», а поранення, контузію та захворювання позивач отримав у 1987 році і на той період не було такої форми довідки.

На підставі вищезазначеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що рішення Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України, затверджене протоколом № 4352 від 23.11.2015 року, відповідно до якого встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, є належним документом, що свідчить про причини та обставини контузії і захворювання.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. При цьому, відповідачем всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України не спростовано їх достовірності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що позивачем був наданий повний перелік документів згідно з Порядком №975, а Міністерством оборони України безпідставно відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

За наведених обставин, позивач як військовослужбовець, який отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

У постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) Верховний Суд України зазначив, що підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку буде саме визнання протиправним рішення Міністерства оборони України щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», скасування зазначеного рішення та зобов`язання відповідача призначити та вчинити дії щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС УКраїни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 322, 325 та ч. 3 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018 р. в справі № 315/1446/17 залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018 р. в справі № 315/1446/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 14.05.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16.05.2018 року.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко