Справа № 826/7616/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2018 року № 826/7616/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.

за участю секретаря судового засідання Борсуковської А.О.,

за участю:

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Міністра освіти і науки України Гриневич Лілії Михайлівни

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Міністра освіти і науки України Гриневич Лілії Миколаївни (далі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо ненадання відповіді на депутатське звернення №388-дз від 18.04.2016, а також щодо ненадання інформації у відповідь на депутатське звернення №388-дз від 18.04.2016, яким порушені положення статей 16 та 19 Закону України "Про статус народного депутата України". Також просив зобов'язати відповідача розглянути депутатське звернення №388-дз від 18.04.2016 та надати затребувану в ньому інформацію, а саме: надати належним чином завірену копію витягу з реєстру документів про вищу освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо диплома про вищу освіту Прем'єр-міністра України ОСОБА_5 (диплом Міжрегіональної Академії управління персоналом НОМЕР_1 від 12.12.2013 року).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що йому безпідставно відмовлено у наданні затребуваної інформації та повідомлено, що інформація про освіту Прем'єр-міністра України ОСОБА_5, відносно якої позивачем було зроблено запит, є конфіденційною, а тому відповідач не може надати таку інформацію.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

З наданого на адресу суду відзиву на позов вбачається, що відповідач, відповідаючи на запит позивача, надав повну та вичерпну відповідь, чим виконав свої обов'язки стосовно розгляду звернення відповідно до частини другої статті 16 Закону України "Про статус народного депутата України", якою зобов'язано протягом 10 днів з моменту одержання звернення розглянути і дати письмову відповідь.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2016 позивачем направлено до відповідача звернення №388-дз (вх. від 21.04.2016 №1846/0/1-16) щодо перевірки достовірності документа про освіту Прем'єр-міністра України ОСОБА_5 (диплом Міжрегіональної Академії управління персоналом НОМЕР_1 від 12.12.2013 року).

В прохальній частині зазначеного депутатського звернення була викладена вимога про надання позивачу належним чином завіреної копії витягу з реєстру документів про вищу освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти стосовно диплому НОМЕР_1 від 12.12.2013 з метою перевірки на достовірність.

У відповідь на звернення відповідачем надіслано позивачу лист від 28.04.2016 №1/13-282 за підписом Першого заступника Міністра Совсун І.Р.

Не погоджуючись з вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною четвертою статті 76 Конституції України визначено, що повноваження народних депутатів України визначаються Конституцією та законами України.

Закон України "Про статус народного депутата України" визначає статус (права, обов'язки і відповідальність) народного депутата України у Верховній Раді України та за її межами, встановлює правові і соціальні гарантії здійснення народним депутатом України своїх депутатських повноважень.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус народного депутата України» (далі - Закон), народний депутат у порядку, встановленому законом, у тому числі, звертається із депутатським запитом або депутатським зверненням до Президента України, органів Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності у порядку, передбаченому цим Законом і законом про регламент Верховної Ради України.

Статтею 16 Закону передбачено, що народний депутат має право на депутатське звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності та підпорядкування, об'єднань громадян з питань, пов'язаних з депутатською діяльністю, і брати участь у розгляді порушених ним питань.

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз'яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Як вбачається з депутатського звернення позивача, останній просив надати інформацію відносно документу про освіту Прем'єр-міністра України.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно з пунктом 1 статті восьмої Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Прем'єр-міністр України призначається на посаду Верховною Радою України за поданням Президента України.

Відповідно до пункту 2 статті 8 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" подання про призначення Верховною Радою України на посаду Прем'єр-міністра України Президент України вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, до складу якої входить більшість народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України, в строк не пізніше ніж на п'ятнадцятий день після надходження такої пропозиції.

Пунктом 3 зазначеної статті визначено, що пропозиція коаліції депутатських фракцій, до складу якої входить більшість народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України, подається Президенту України за підписом народного депутата України - уповноваженого на подання пропозиції відповідно до угоди про формування коаліції.

У разі порушення вимог Конституції України та цього Закону щодо внесення пропозиції стосовно кандидатури на посаду Прем'єр-міністра України, невідповідності запропонованої кандидатури вимогам до члена Кабінету Міністрів України, передбаченим цим Законом, Президент України інформує Верховну Раду України про неможливість внесення подання щодо запропонованої кандидатури (пункт 4 статті 8 Закону України "Про Кабінет Міністрів України").

За змістом пункту 1 Порядку проведення спеціальної перевірки відомостей щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Указом Президента України від 25.01.2012 №33/2012 (далі - Порядок), спеціальній перевірці підлягають відомості щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (крім кандидатів на пост Президента України, кандидатів у народні депутати України, кандидатів у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та на посади сільських, селищних, міських голів, громадян, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або залучаються до виконання обов'язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу) (далі - кандидати), у тому числі відомості, подані особисто.

Згідно з пунктом 4 зазначеного Порядку спеціальній перевірці підлягають відомості щодо:

притягнення особи до кримінальної відповідальності, у тому числі за корупційні правопорушення, наявності судимості, її зняття, погашення;

факту, чи є особа піддана або піддавалася раніше адміністративним стягненням за корупційні правопорушення;

достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік;

наявності в особи корпоративних прав;

стану здоров'я, освіти, наявності наукового ступеня, вченого звання, підвищення кваліфікації;

інших відомостей, вимога щодо подання яких установлена законом.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою кандидата (форма 1, додається), яка подається разом із заявою про призначення, а в разі конкурсного добору така згода подається протягом трьох днів із дати одержання кандидатом повідомлення про результати конкурсу.

У разі якщо кандидат претендує на посаду, щодо якої здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) відповідно до Закону України "Про очищення влади", разом із заявою про призначення також подається письмова згода кандидата на проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

У разі ненадання кандидатом згоди спеціальна перевірка стосовно нього не проводиться і питання щодо його призначення або підготовки подання для призначення на відповідну посаду не розглядається.

Кандидат, стосовно якого спеціальна перевірка вже проводилася, при призначенні, в порядку переведення на посаду до іншого органу державної влади (державного органу), органу місцевого самоврядування письмово повідомляє про це відповідний орган разом із поданням заяви про призначення. Зазначений орган не пізніше наступного робочого дня після одержання повідомлення від кандидата надсилає за місцем його роботи (служби), де востаннє проводилася спеціальна перевірка, запит про надання копії довідки про результати спеціальної перевірки, після отримання якої розглядається питання про призначення на посаду. (пункт 51 Порядку).

За змістом пункту 7 Порядку Спеціальна перевірка проводиться:

1) Міністерством внутрішніх справ України - щодо відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності, наявність судимості, її зняття, погашення, про застосування до кандидата адміністративних стягнень за корупційні правопорушення;

2) Міністерством юстиції України - щодо наявності у Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення, та Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", відомостей про кандидата;

3) Державною фіскальною службою України - щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік;

4) Міністерством охорони здоров'я України, відповідним органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурним підрозділом обласної, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації - щодо відомостей про стан здоров'я кандидата;

5) Міністерством освіти і науки України, відповідним органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурним підрозділом обласної, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації - щодо освіти, наявності у кандидата наукового ступеня, вченого звання.

До проведення спеціальної перевірки інших відомостей, вимога щодо подання яких установлена законом, можуть залучатися спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції, а в разі потреби - інші центральні органи виконавчої влади.

Пункт 8 Порядку вказує на те, що відповідний орган державної влади (державний орган) чи орган місцевого самоврядування не пізніше наступного робочого дня після одержання згоди кандидата надсилає (за винятком випадків, передбачених пунктом 9 цього Порядку) до органів (підрозділів), зазначених у пункті 7 цього Порядку, або до їх територіальних органів чи підрозділів (за наявності) запит про проведення спеціальної перевірки (далі - запит), підготовлений кадровою службою (іншим підрозділом) цього органу.

Запит про проведення спеціальної перевірки відомостей щодо кандидатів на зайняття посад Прем'єр-міністра України, Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України, а також посад, призначення на які здійснюється Президентом України, надсилається не пізніше наступного робочого дня після одержання згоди кандидата до органів (підрозділів), зазначених у пункті 7 цього Порядку, або до їх територіальних органів чи підрозділів (за наявності) Главою Адміністрації Президента України (його заступником чи іншою визначеною ним посадовою особою Адміністрації Президента України), а щодо кандидатів на зайняття посад інших членів Кабінету Міністрів України та керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, - Міністром Кабінету Міністрів України (його заступником чи іншою визначеною ним посадовою особою Секретаріату Кабінету Міністрів України). Такий запит надсилається через Національне агентство України з питань державної служби (пункт 9 Порядку).

Водночас особливості взаємодії органів державної влади (державних органів) та органів (підрозділів), які претендують на зайняття посад, перебування на яких становить державної таємницю, визначаються спільними нормативно-правовими актами заінтересованих органів державної влади (державних органів).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 25.03.2015 року №171 (далі - Постанова).

Організація проведення спеціальної перевірки покладається на керівника (заступника керівника) державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату, на зайняття посади в якому претендує особа, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для забезпечення організації проведення спеціальної перевірки керівник відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату може визначити відповідальний структурний підрозділ.

Організація проведення спеціальної перевірки щодо претендентів на зайняття посад, призначення (обрання) на які здійснюється Президентом України, Верховною Радою України або Кабінетом Міністрів України, покладається відповідно на Главу Адміністрації Президента України, Керівника Апарату Верховної Ради України, Міністра Кабінету Міністрів України або їх заступників.

Організація проведення спеціальної перевірки у новоутворених державних органах до моменту утворення у таких органах відповідального структурного підрозділу покладається на Нацдержслужбу.

Пункт 10 Постанови передбачає, що не пізніше наступного дня після одержання письмової згоди претендента на посаду на проведення спеціальної перевірки орган, на посаду в якому претендує особа, надсилає до відповідних державних органів, до компетенції яких належить питання проведення спеціальної перевірки, зазначених у пункті 9 цього Порядку, або до їх територіальних органів (за наявності) запит про перевірку відомостей щодо претендента на посаду за формою згідно з додатком 2.

Запит підписує керівник органу, на посаду в якому претендує особа, а в разі його відсутності - особа, яка виконує обов'язки керівника, або один з його заступників відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Запит про перевірку відомостей щодо претендентів на посади (крім посади судді), призначення (обрання) на які здійснюється Президентом України, Верховною Радою України або Кабінетом Міністрів України, надсилається до відповідних державних органів (їх територіальних органів) відповідно Главою Адміністрації Президента України, Керівником Апарату Верховної Ради України, Міністром Кабінету Міністрів України (або їх заступниками чи іншою визначеною ними посадовою особою) через Нацдержслужбу.

Запит про перевірку відомостей щодо претендентів на посади у новоутворених державних органах підписує керівник Нацдержслужби або один з його заступників відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Водночас, як обґрунтовано зазначено відповідачем, відповідно до зазначених норм законодавства, організація та проведення спеціальної перевірки, у тому числі перевірка відомостей про освіту, щодо претендентів на зайняття посад, призначення (обрання) на які здійснюється Президентом України, Верховною Радою України або Комітетом Міністрів України, покладається відповідно на Главу Адміністрації Президента України, Керівника Апарату Верховної Ради України, Міністра Кабінету Міністрів України або їх заступників проводиться тільки після одержання письмової згоди на перевірку відомостей претендента на посаду.

Згідно з пунктами 78, 82, 88 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №630, Міністерство освіти і науку України відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення та функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти, інших державних електронних баз та реєстрів, інших інформаційних систем у сфері, що належить до його компетенції; проводить в межах повноважень, передбачених законом, спеціальну перевірку відомостей щодо освіти, наявності наукового ступеня, вченого звання в осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю МОН, підприємств, установ та організацій, що належить до сфери його управління.

Водночас відповідно до частини другої статті 14 Закону України "Про захист персональних даних" поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України "Про інформацію", до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30.10.1997 №5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказано, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

З матеріалів справи вбачається, що листом Міністерства освіти і науки України №543вп від 13.05.2016, в межах компетенції визначеної Законом, надано інформацію відносно запитуваної позивачем інформації.

Зважаючи на те, що відповідачем у строк встановлений Законом України "Про статус народного депутата України" надано відповідь позивачу, який фактично не погоджується з її змістом, безпідставними є доводи останнього щодо протиправності дії Міністерства про ненадання відповіді.

Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії щодо ненадання відповіді на депутатське звернення, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача розглянути депутатське звернення від 18.04.2016 № 388-дз, які є похідними від первісних вимог, також не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність дій щодо надання позивачу відповіді з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов