Справа № 755/12372/17
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Полторак І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №519281 від 17 липня 2017 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Обгрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що 17 липня 2017 року він рухався на автомобілі Хюндай Акцент, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Мельникова, в м. Києві. В цей час його зупинив інспектор патрульної поліції УПП у м. Києві Білецький А.І. та повідомив про порушення вимог п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, а саме: здійснення розвороту на забороняючий червоний сигнал світлофору, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В подальшому інспектором патрульної поліції було накладено адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Позивач вважає, що дана постанова не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки інспектором поліції не було надано доказів вчинення позивачем правопорушення та не приймаючи до уваги його пояснення, складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, інспектором патрульної поліції під час розгляду справи не було роз'яснено позивачу його прав та обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

З огляду на означене просив про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги і просив суд адміністративний позов задовольнити виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Крім того просив поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки до суду із адміністративним позовом про її скасування він звертався перший раз 25 липня 2017 року, проте його позовну заяву було повернуто на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2017 року.

Додатково пояснив, що він не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідно до п. 16.8 ПДР України, виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофору для здійснення маневру - повороту ліворуч, пропустив транспортні засоби, що рухались у зустрічному напрямку, після цього закінчив маневр. В цей час інспектор патрульної поліції Білецький А.І. знаходився на значній відстані від місця події та не міг точно встановити моменту перетину межі перехрестя відповідно до увімкненого на той час сигналу світлофору.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується даними повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

13 листопада 2017 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач оскаржувану постанову отримав особисто 17 липня 2017 року після її оформлення, а до суду із позовом звернувся лише 14 серпня 2017 року, тобто з порушенням строків передбачених ст. 289 КУпАП.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17 липня 2017 року серії АР №519281, ОСОБА_1 17 липня 2017 року о 17 год. 00 хв., за адресою: м. Київ вул. Мельникова, 52-А, керуючи автомобілем марки Хюндай Акцент, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Мельникова, в м. Києві, здійснив розворот на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с. 4).

Вказану постанову ОСОБА_1 отримав 17 липня 2017 року.

Як убачається із ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.07.2017 року позивач звертався до суду, у строки передбачені ст. 289 КУпАП для оскарження вказаної постанови. Разом з тим, поданий ним позов було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повторно із адміністративний позовом, який є предметом даного розгляду, ОСОБА_1 звернувся 15.08.2017 року.

А відтак, суд приходить до висновку, що позивачем подано позов без порушення процесуального строку, у зв'язку із чим, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року у задоволенні клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовлено.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що на його клопотання до інспектора під час складання оспорюваної постанови про надання доказу, засвідчуючого факт адміністративного правопорушення, останній повідомив про наявність відеозапису здійсненого позивачем маневру, де зафіксовано розворот на забороняючий червоний сигнал світлофора. Проте надати такий доказ інспектор поліції відмовився. Не надано даного доказу і суду під час розгляду справи, незважаючи на те, що обов'язок по доведенню правомірності прийнятого суб'єктом владних повноваження рішення, покладається на останнього.

Крім того, у постанові про адміністративне правопорушення від 17 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується висновок інспектора роти №9 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Білецького А.І. про вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема не зазначено свідків правопорушення, не долучені показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

В той же час ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не грунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

За положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на означене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

А відтак, суд знаходить обгрунтованими позовні вимоги, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, пояснення позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог відповідачем не надано, хоча обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення покладається саме на суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії АР №519281 від 17 липня 2017 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 72-77, 241-243, 246, 250, 294-295 КАС України, ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №519281 від 17 липня 2017 року, винесену інспектором роти №9 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Білецьким Андрієм Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку із відсутністю складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова суду набирає законної сили після розгляду справи Київським апеляційним адміністративним судом.

Суддя О.О. Астахова

Повний текст постанови виготовлений 13.04.2018 року.