Справа № 296/1529/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
(про передачу адміністративної справи на розгляд до іншого адміністративного суду)

11 травня 2018 року м. Житомир справа № 296/1529/18

категорія 3.7.1

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича про визнання незаконним та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, у якому просив:

- визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 512742 від 12.02.2018 інспектора роти № 3 батальйону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425,00 грн.

Із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.18 видно, що під час реєстрації позовної заяви в автоматизованій системі документообігу Корольовського районного суду м. Житомира їй присвоєно єдиний уніфікований номер судової справи 296/1529/18.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 березня 2018 року, постановленою до відкриття провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича про визнання незаконним та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення передано на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

До Житомирського окружного адміністративного суду ухвала разом зі справою № 296/1529/18 надійшла 03.05.2018.

03 травня 2018 року під час автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено головуючого - суддю Романченка Є.Ю..

Згідно зі частиною 2 статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент надходження позову до окружного адміністративного суду, далі - КАС України), адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Частиною 3 вказаної статті КАС України визначено, що справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Згідно зі ч. 1 ст. 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу.

Беручи до уваги наведене, суд, вирішуючи питання про прийняття адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення до розгляду окружним адміністративним судом та відкриття провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, ураховує наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що «судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч. 5 ст. 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України. Зокрема, глава 2 КАС України визначає правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, а також розмежовує предметну, інстанційну юрисдикцію та територіальну підсудність різних адміністративних справ.

Так, у статті 20 цієї глави КАС України розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів.

У відповідності до приписів частини першої статті 20 глави 2 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 1).

Згідно зі ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені у статті 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті згаданого Кодексу, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що компетентним судом за правилами підсудності, тобто судом, встановленим законом, щодо розгляду та вирішення адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича про визнання незаконним та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є саме місцевий загальний суд як адміністративний суд, а не окружний адміністративний суд.

Одночасно суд відмічає, що розгляд і вирішення адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності окружним адміністративним судом є порушенням як норм вітчизняного законодавства, так і приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, в частині гарантування позивачу, який не погоджується із притягнення його до адміністративної відповідальності, права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, прийняття Житомирським окружним адміністративним судом позовної заяви ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича про визнання незаконним та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та відкриття провадження в адміністративній справі за вказаною позовною заявою не може вважатись розглядом справи судом, встановленим законом, оскільки позовна заява належить до виключної предметної компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду, визначеного з дотриманням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Частиною першою статті 25 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Зі змісту позову та доданих до нього документів убачається, що місцевим загальним судом до предметної компетенції якого віднесено вирішення даного спору як адміністративного суду за правилами територіальної підсудності є Корольовський районний суд м. Житомира.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За змістом положень ч.ч. 5, 6 ст. 29 КАС України питання про передачу адміністративної справи розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні. Питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

З огляду на викладене та з метою недопущення порушень правил предметної та територіальної підсудності, суд приходить до висновку, що справу № 296/1529/18 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича про визнання незаконним та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення необхідно передати до Корольовського районного суду м.Житомира, оскільки вона предметно та територіально підсудна останньому.

Керуючись статтями 4, 19-20, 25, 29, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Передати адміністративну справу № 296/1529/18 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальону ГУНП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Оваденка Василя Юрійовича про визнання незаконним та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення на розгляд Корольовському районному суду м.Житомира як адміністративному суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Ю. Романченко