Справа № 826/14954/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Губської Л.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Печерського районного суду міста Києва про визнання незаконною бездіяльність,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Печерського районного суду міста Києва про: визнання незаконною бездіяльність відповідача щодо нереєстрації у травні 2017 в автоматизованій системі документообігу відповідача позовної заяви ОСОБА_3 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва "Липкижитлосервіс" (КП УЖГ "Липкижитлосервіс") та громадянина ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Печерського районного суду міста Києва, шляхом надсилання електронного повідомлення на офіційну електронну адресу відповідача засобами електронного зв'язку (Інтернетом) із скріпленою електронним цифровим підписом законного представника позивача позовною заявою до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва "Липкижитлосервіс" (КП УЖГ "Липкижитлосервіс") та громадянина ОСОБА_4 про стягнення збитків.

Листом Печерського районного суду міста Києва від 10.05.2017 № 1324/17 позивача повідомлено, що обмін електронними документами між судом та учасниками судового процесу в частині надсилання до суду електронних документів учасниками судового процесу (кримінального провадження) не запроваджено. Запропоновано вказані документи у паперовому вигляді подати особисто до суду або відправити поштовим зв'язком.

Позивач не погоджуючись з вказаною відповіддю, звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивачем не надано належних обґрунтувань наявності порушення його прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом нереєстрації в травні 2017 року в автоматизованій системі документообігу відповідача позовної заяви, а також з огляду на те, що станом на дату її подання не було передбачено можливості звернення до суду з позовом за допомогою електронного зв'язку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Приписами ст. 9 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів.

Порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Так, наказом Державної судової адміністрації України від 07 вересня 2012 року № 105 затверджено Тимчасовий регламент обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, який визначав порядок подання учасниками судового процесу до суду документів в електронному вигляді, а також надсилання таким учасникам процесуальних документів в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства.

Разом з цим, наказом Державної судової адміністрації України від 07 листопада 2016 року № 227 затверджено Тимчасовий регламент надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, кримінального провадження, яким в свою чергу, скасовано Тимчасовий регламент обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, затверджений наказом Державної судової адміністрації України від 07 вересня 2012 року № 105.

Відповідно до пункту 1 наказу Державної судової адміністрації України від 07 листопада 2016 року № 227 Тимчасовий регламент визначає порядок надсилання учасникам судового процесу, кримінального провадження процесуальних документів в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства.

Пунктом 4 встановлено, що суд після виготовлення та підписання процесуального документа паралельно з порядком, визначеним процесуальним законодавством, надсилає електронні копії процесуального документа, скріплені електронним цифровим підписом судді (судді-доповідача, головуючого судді), електронною поштою на поштову скриньку учасника судового процесу, кримінального провадження, якщо такий учасник зареєстрований в Системі як Користувач.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що вказаний Тимчасовий регламент визначає лише порядок надсилання учасникам судового процесу, кримінального провадження процесуальних документів в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді відповідно до процесуального законодавства.

Між тим, вказаним нормативно-правовим актом обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу в частині надсилання до суду електронних документів учасниками судового процесу (кримінального провадження) не запроваджено.

Крім того, імперативними приписами ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) серед іншого передбачено, що позовна заява подається в письмовій формі. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Відтак, подана засобами електронного зв'язку позовна заява не відповідала вимогам, передбаченим положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, дії Печерського районного суду міста Києва щодо нереєстрації в травні 2017 року в автоматизованій системі документообігу відповідача позовної заяви ОСОБА_3 до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва "Липкижитлосервіс" (КП УЖГ "Липкижитлосервіс") та громадянина ОСОБА_4 про стягнення збитків, поданої шляхом надсилання електронного повідомлення на офіційну електронну адресу відповідача засобами електронного зв'язку, є обґрунтованими та визнанню незаконними не підлягають, про що вірно вказано судом першої інстанції.

Крім того, як вже було зазначено вище, листом Печерського районного суду міста Києва від 10.05.2017 № 1324/17 позивача повідомлено, що обмін електронними документами між судом та учасниками судового процесу в частині надсилання до суду електронних документів учасниками судового процесу (кримінального провадження) не запроваджено. Запропоновано вказані документи у паперовому вигляді подати особисто до суду або відправити поштовим зв'язком. А тому, зазначеним листом не порушено прав позивача, не відмовлено у прийнятті вказаної позовної заяви, тобто посилання позивача на порушення його прав та обмеження права на звернення до суду є необґрунтованими.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спірним правовідносинам, що можуть бути предметом розгляду в адміністративних справах, повинні бути притаманні такі ознаки як порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, що вчинені обов'язково у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів, в контексті зазначених положень, погоджується із доводами суду першої інстанції, що позивачем не надано належних обґрунтувань наявності порушення його прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин шляхом нереєстрації в травні 2017 року в автоматизованій системі документообігу відповідача позовної заяви.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та правомірно залишено без задоволення судом першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта, які стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Не враховуються колегією суддів і посилання апелянта на міжнародно-правові акти та практику ЄСПЛ, оскільки в контексті даних правовідносин такі доводи не підтверджують правомірність вимог ОСОБА_3, з огляду на порушення останньою встановленого порядку звернення до суду та відсутність порушеного права чи інтересу ОСОБА_3

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 21.05.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя І.О. Лічевецький

Суддя Л.В. Губська