Справа № 802/868/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 травня 2018 р. Справа № 802/868/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертак Володимир Валентинович

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Сивого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та скасування рішень.

Зазначала, що за результатами фактичної перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання норм з регулювання обігу готівки, застосування реєстраторів розрахункових операцій, наявності ліцензій, відповідачем складено акт №265/02/32/14/ від 14.12.2017 року, яким встановлено порушення податкового законодавства. Згідно висновків Акту перевірки, позивачем порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями) та Постанову КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на горілку та лікеро-горілчані вироби» (із змінами та доповненнями, в т.ч. від 09.08.2017 року № 634).

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку 176863,75 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/ від 29.12.2017 року, яким нараховано штраф в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування свого позову, позивач вказувала, що дії посадових осіб фіскальної служби щодо регламентованого порядку проведення перевірки не відповідають вимог встановленими Податковим кодексом України. Разом з тим, зазначено, що всі суми, які надходили до каси, були включені до книги КОРО, а тому податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій позивач вважає протиправними, в зв'язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом із вимогами про їх скасування.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.03.2018 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. Крім того встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки перевірка проведена відповідно до норм Податкового кодексу України, та порушення, які встановлені під час перевірки дійсно мали місце, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини в викладені в позовній заяві, просили адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача заперечували щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на аргументи викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

Працівниками ГУ ДФС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з питань дотримання норм з регулювання обігу готівки, застосування реєстраторів розрахункових операцій, наявності ліцензій за результатами якою складено акт фактичної перевірки № 265/02/32/14/ від 14.12.2017.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями) та Постанову КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на горілку та лікеро-горілчані вироби» (із змінами та доповненнями, в т.ч. від 09.08.2017 року № 634).

На підставі встановлених перевіркою порушень, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку 176863,75 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/ від 29.12.2017 року, яким нараховано штраф в сумі 10000,00 грн.

Не погоджуючись із даними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перевірки.

Представником позивача у судовому засіданні зазначено, що посадові особи фіскальної служби, не пред'явили ФОП ОСОБА_1, а також продавцю магазину ОСОБА_4, документів на направлення та проведення перевірки.

Згідно п. 80.1 ст.80 ПК України від 02.12.2010 року фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно п. 80.2 вище зазначеної статті Кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Як вбачається, із копії направлення на перевірку від 11.12.2017 року №2612, перевіряючими до початку проведення перевірки було пред'явлено для ознайомлення посвідчення та направлення на перевірку та надано копію наказу на перевірку №4288 від 11.12.2017 року, особі, яка фактично проводить розрахункові операції у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме ОСОБА_4 під розписку.

Крім того представник позивача зазначив, що копію складеного на акту від 14.12.2017 №265/02/32/14/ відповідачем не було вручено. Вказана відмітка в акті, що продавець ОСОБА_4 відмовилась від підпису не відпадає дійсності та не оформлялась в установленому законом порядку.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Як зазначено відповідачем, при ознайомленні з актом перевірки ОСОБА_4 було запропоновано надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. Проте вона відмовилась, про що свідчить запис «відсутні» в п. 4.1 зауваження до акта перевірки № 265/02/32/14/ від 14.12.2017 року.

З акту перевірки вбачається, що продавець ФОП ОСОБА_5 - ОСОБА_4 відмовилась від підписання та отримання примірника акта про результати фактичної перевірки від 14.12.2017 №265/02/32/14/, що підтверджується актом відмови від підписання та отримання акта фактичної перевірки №265-1/02/32/14/ від 14.12.2017.

Зазначене підтверджено також показами свідка ОСОБА_6, який здійснював фактичну перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Разом з тим, представником позивача вказано, що податкове повідомлення-рішення № та рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/ прийняті з порушенням 10-денного строку, який починається з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, оскільки фактична перевірка проведена 14 грудня 2017 року; акт перевірки зареєстрований на наступний день - 15.12.2017 року за реєстраційним номером 265/02/32/14/, а рішення винесені лише 29.12.2017.

Відповідно п. 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Матеріалами справи підтверджується, що акт фактичної перевірки №265/02/32/14/ від 14.12.2017 року вручено позивачу - 20.12.2017, тобто рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення акта перевірки.

Таким чином, твердження позивача, що відповідач порушив норми ПК України, які регулюють порядок проведення перевірки та прийняття рішень за результатами перевірки не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому суд дійшов висновку, що перевіряючі під час перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, діяли в межах та у спосіб встановлений законом, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року, суд зазначає наступне.

Відтак, за податковим повідомлення-рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області від 29.12.2017 року № встановлено порушення гл. 2. п. 2.6 Постанови Про затвердження Положення про введення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004 року (далі - Положення).

В акті перевірки зафіксовано, що в періоді з 01.08.2017 року по 19.12.2017 року не оприбутковано готівку у КОРО на підставі відображених фіскальних денних звітних чеків в сумі 35373,75 грн. по її фактичному надходженні, а саме: в розділі 2 КОРО «Облік руху готівки та сум розрахунків» графа 5 записи сум готівкових розрахунків відсутні на підставі фіскальних звітних чеків РРО (Z-звітів).

Пунктом 1.2 Положення визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Разом з тим, судом встановлено, що в період з 01.08.2017 року по 13.12.2017 року готівкові сумі по фактичному їх надходженні в розрізі денних звітів були помилково занесені в іншу графу. Так, в книзі обліку розрахункових операцій в розділі 2. «Обліку руху готівки та сум розрахунків», денна виручка за звітом РРО заносилась в графу - 4 «службова видача», замість графі - 5 «загальна», що на переконання суду не може бути розцінено, як не оприбуткування готівкових коштів, а свідчить лише про помилковість внесення таких даних. Водночас, слід відмітити, що позивачем після перевірки було внесено виправлення у КОРО, та у подальшому здійснюються денна виручка за звітом РРО заноситься у графу 5, що підтверджується копією витягу з книги обліку розрахункових операцій.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення № від 29.12.2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Однак, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/ від 29.12.2017 року, з огляду на наступне.

Відтак, рішенням про застосування фінансових санкцій № 265/02/32/14/ від 29.12.2017 року в сумі 10000,00 грн. застосовано до позивача штраф за порушення вимог постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами та доповненнями), а саме: реалізація із застосуванням РРО за ціною нижчою за встановлену мінімальну ціну на такі напої горілки «Біленька», ємністю 0,5 л., вміст спирту 40% об. по ціні 70,00 грн. (фіскальний чек № 3467 об 18 год. 20 хв. 10.09.2017 року), горілки «Статус» (класична), ємністю 0,5 л., вміст спирту 40% об. по ціні 70,00 грн. (фіскальний чек № 3471 об 16 год. 16 хв. 11.09.2017 року) та горілки „Медофф" (класична), ємністю 0,5 л., вміст спирту 40% об. по ціні 73,00 грн. (фіскальний чек № 3482 об 14 год. 16 хв. 13.09.2017 року) при мінімальній роздрібній ціні на такі напої 79,55 грн.

Відповідно абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року (далі - Закон № 481/95-ВР), до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Згідно ч. 10 ст. 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року Закону № 481/95-ВР, право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог вказаної статті, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Згідно з додатком до даної постанови передбачено, що мінімальна роздрібна ціна на горілку та лікеро-горілчані вироби, інші, код згідно з УКТЗЕД 2208 60, 2208 70, 2208 90 за 1 літр 100-відсоткового спирту складає 397,76 грн.

Відповідно матеріалам справи, позивач дійсно здійснив реалізацію алкогольних напоїв за цінами, нижчими за нормативно встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, мала місце 10.09.2017 року, 11.09.2017 року та 13.09.2017 року. Зазначене позивачем у судовому засіданні не заперечувалось.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем допущено порушення постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 за яке передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Враховуючи наведене вище, контролюючим органом правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №265/02/32/14/ від 29.12.2017 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви були спростовані не в повній мірі, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1869,00 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 1769,01 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Вінницькій області № від 29.12.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1769,01 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; податковий номер платника податку НОМЕР_1); Головне управління ДФС у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7; ).

Повний текст рішення суду складено: 18.05.2018.

Суддя Чернюк Алла Юріївна