Справа № 826/4634/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2018 року № 826/4634/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати в подальшому пенсію ОСОБА_1 в розмірі 80 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII (в редакції Закону, що діяв на час призначення пенсії) на підставі виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації довідки від 23.02.2018р. № 52 без обмеження граничного розміру заробітної плати і пенсії, починаючи з 01.01.2018 року, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що отримує пенсію державного службовця з січня 2006 року в розмірі 80 % від суми заробітної плати, 27 лютого 2018 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, довідкою від 23.02.2018р. № 52 щодо здійснення перерахунку пенсії державного службовця згідно посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі відповідно до Закону № 3723-XII у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, проте їй було відмовлено з посиланням на зміни в законодавстві про державну службу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу у спрощеному (письмовому) провадженні та відповідачу надано п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2018р. на підставі ст. 52 КАС України замінено сторону відповідача в адміністративній справі № 826/4634/18 з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () місцезнаходження: 04053, м. Київ, Шевченківський район, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладно в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015р., до постанови Кабінету Міністрів України № 865 внесені зміни, а саме виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсій державним службовцям, а тому вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії, призначеної відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача та з січня 2006 року отримує пенсію державного службовця в розмірі 80 % від суми заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII.

Перед звільненням у зв'язку з виходом на пенсію позивач обіймала посаду начальника відділу по обслуговуванню інвалідів, ветеранів війни та праці Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

На підставі постанови КМ України від 25.01.2018р. № 24 «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році» відбулося підвищення заробітної плати на посаді начальника відділу, яку позивач обіймала перед звільненням на пенсію, що підтверджується виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації довідкою від 23.02.2018р. № 52.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 27.02.2018р., довідкою від 23.02.2018р. № 52, проте відповідач листом від 03.03.2018р. № 518/08 відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Вважаючи відмову відповідача в проведені перерахунку пенсії протиправною, такою, що порушує її права, позивач звернулась із адміністративним позовом до суду.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Виходячи з положень, передбачених ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ч. 3 ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ч. 4 ст. 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Оцінюючи правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії непрацюючого державного службовця, нездійснення перерахунку та виплати недоотриманих сум пенсії позивачу, суд керується положеннями законів та підзаконних актів чинного законодавства України, рішеннями і висновками Конституційного Суду України, чинної судової практики України, практики Європейського суду з прав людини, а також доказами наданими сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсій державних службовців, які вийшли на пенсію до 01.05.2016р., не можуть застосовуватися норми нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII на чому наполягає відповідач, а застосовуються норми Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII.

Крім того, посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII, як підставу для відмови позивачу в перерахунку пенсії, є безпідставним, оскільки вказана вище норма п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій, тому її застосування до правовідносин між сторонами є протиправним, адже позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії згідно Закону № 3723-XII, а не про призначення пенсії вперше.

Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016р. (справа № 425/4147/15-а), від 26.09.2017р. (справа № 169/185/16-а).

Відтак за змістом ст. 37 Закону № 3723-XII (в редакції Закону, що діяв на час призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

Таким чином, враховуючи стаж роботи позивача на державній службі, а саме 10 років 02 місяці 20 днів позивачу остаточно призначили пенсію державного службовця в розмірі 80 % від суми заробітної плати.

Згідно з приписом ст. 37-1 Закону № 3723-XII (в редакції Закону, що діяв на час призначення позивачу пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Постановою КМ України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення позивачу пенсії» затверджений порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця. Пунктом 4 постанови КМ № 865 (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Згідно з приписом п. 5 постанови КМУ № 865 (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії) перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Аналізуючи наведені нормативно-правові акти суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися в розмірі 80 % від сум заробітної плати, на які нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону № 3723-XII, тобто має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013р. (справи № 21-348а13 та № 21420а13).

Окрім того, суд не погоджується з доводами відповідача, що підставою для відмови в перерахунку пенсії є норми постанови КМ України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якими внесені зміни до постанови КМ України від 31.05.2000р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення позивачу пенсії», а саме виключено пункт 4, яким передбачалося здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а пункт 5 викладено в новій редакції.

Станом на поточну дату всупереч ст. 37-1 Закону № 3723-XII (в редакції Закону, що діяв на час призначення позивачу пенсії) Кабінетом Міністрів України не визначено порядку перерахунку раніше призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, що не відповідає нормі ст. 22 Конституції України, згідно якої проголошується непорушність конституційних прав і свобод та визначається принцип, відповідно до якого при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16.10.1996р. № 422/96-ВР рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання. Невиконання рішень та недодержання висновків Конституційного Суду України тягнуть за собою відповідальність згідно з законом, що визначено ч. 4 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України».

З огляду на вказані вище обставини, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом № 3723-XII. Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики» (абз. 5, 6 пункту 4).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 22.09.2005р. № 5-рп/2005 роз'яснив зміст словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ст. 22 Конституції. Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

Таким чином, зміни внесені постановою КМ України від 09.12.2015р. № 1013 до постанови КМУ № 865, а саме скасування пункту 4, є обмеженням прав непрацюючих державних службовців щодо перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №№ 68385/10 та 71378/10) від 26.09.2014р. з питання відмови у перерахунку пенсії через невстановлення Урядом певного порядку була кваліфікована Європейським судом з прав людини, як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014р., за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у рішенні по справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014р. Суть цієї справи полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, на які мав право заявник. Проте такий механізм був запроваджений лише через декілька років після набрання Законом чинності. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале незапровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України»).

Виходячи з викладеного, суд вважає, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача, як непрацюючого державного службовця, нездійснення перерахунку та виплати недоотриманих сум пенсії позивачу є такими, що не ґрунтується на чинному законодавстві.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних, допустимих доказів та не доведена правомірність його дій, суд приходить до висновку, що вимоги позивача повністю доведені матеріалами справи, заперечення відповідача по суті позовних вимог є необґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в частині заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач довідалася 03.03.2018р., коли отримала лист-відмову в перерахунку пенсії державного службовця.

Порушені права та інтереси позивача підлягають поновленню шляхом зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про заробітну плату від 23.02.2018р. № 52, що видана Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, та виплатити різницю з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 01.01.2018р., оскільки місяцем підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця згідно постанови КМ України від 25.01.2018р. № 24 є дата 01.01.2018р.

Здійснені позивачем судові витрати стягуються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 2, 5-7, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплачувати в подальшому пенсію ОСОБА_1 в розмірі 80 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII (в редакції Закону, що діяв на час призначення пенсії) на підставі виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації довідки від 23.02.2018р. № 52 без обмеження граничного розміру заробітної плати і пенсії, починаючи з 01.01.2018 року, з урахуванням проведених виплат.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1, 02088, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Відповідно до п. 2 ч. 5. ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, визначених п/п. а), б), в), г) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін