Справа № 815/2313/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2313/18
УХВАЛА

18 травня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В.,

розглянувши матеріали:

за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65015)

до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича (АДРЕСА_2, 04080)

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (вул. Межигірська, 22, м. Київ, 04071), ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, 65065), ОСОБА_4 АДРЕСА_4

про скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30313993 від 05.07.2016 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, 05 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір (ІІІ-ї черги), згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку (ІІІ-ї черги) Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: будівлю бару з готелем, що знаходиться в АДРЕСА_5, загальною площею - 371,4 кв.м., та 1-3 споруд, розташованих на земельній ділянці, площею 410 кв.м.

05.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №30313993 про реєстрацію права власності на будівлю бару з готелем, що знаходиться в АДРЕСА_5, загальною площею - 371,4 кв.м., та 1-3 споруд, розташованих на земельній ділянці площею 410 кв.м., за ТОВ "Кей-Колект".

Позивач, вважаючи протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30313993 від 05.07.2016 року, яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на спірний об'єкт, звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається з матеріалів позову, спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою - ТОВ «Кей-Колект») у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - нерухоме майно позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року у справі №826/4858/15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а, від 28 березня 2018 року у справі №826/14433/16, від 11.04.2018 року у справі №826/366/16.

Крім того, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15 за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (далі - Нотаріус), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі - Товариство) про визнання неправомірним та скасування рішення, скасовано судові рішення судів першої та апеляційної інстанції (про задоволення позову), провадження у справі - закрито.

У зазначеній справі, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 послалася на те, що законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав, при цьому відповідачем нотаріальна дія щодо вищезгаданої квартири -предмета іпотеки не вчинялась. Крім того, позивач зазначила, що на момент звернення Товариства із заявою про реєстрацію права власності на підставі іпотечного договору в Державному реєстрі був запис про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження згаданої квартири, належної позивачу, що було перешкодою для здійснення реєстраційних дій до того часу, поки такі обтяження не будуть зняті. Рішення, на думку позивача, протиправне також у зв'язку з тим, що квартира розміщена на території іншого органу державної реєстрації прав (м. Одеса), а не на території Київського міського нотаріального округу. Окрім наведеного, позивач послалася на недотримання Товариством передбаченої договором іпотеки процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема ненаправлення іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а також письмової вимоги про усунення порушень умов договору, без доказів направлення й отримання якої державна реєстрація права власності не може бути здійснення.

У вказаній справі №815/6956/15 Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Проте з установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Приписами ч.5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, у тому числі висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Великої Палати Верховного суду від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а, від 28 березня 2018 року у справі №826/14433/16, від 11.04.2018 року у справі №826/366/16, від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.170 КАС України належить відмовити.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 25.04.2017 року по справі №21-3197а16 щодо підсудності даної категорії спорів адміністративним судам, оскільки новоутворений Верховний Суд наведеними вище постановами від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а, від 28 березня 2018 року у справі №826/14433/16, від 11.04.2018 року у справі №826/366/16, від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15, висловив протилежну позицію, погодившись з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14.06.2016 року по справі №826/366/16.

Тому, з огляду на вимоги ч.5 ст.242 КАС України, чинного з 15.12.2017 року, саме правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права повинні враховуватися судами України.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підтвердження сплати позивачем судового збору до позовної заяви додано квитанцію №39 від 08 травня 2018 року на суму 705 грн.

Отже, оскільки позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі, суд вважає за необхідне повернути останньому сплачену суму судового збору.

Поверненню підлягає судовий збір у розмірі 705 грн.

Керуючись ст.19, ч.1 ст.143, п.1 ч.1 ст.170, ст.ст. 242, 248, 256, 293 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ОСОБА_3, ОСОБА_7 про скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України в м. Одесі Одеської області (код за , місцезнаходження: вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), сплачену суму судового збору у розмірі 705 грн. (сімсот п'ять гривень) згідно квитанції №39 від 08.05.2018 року.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Андрухів