Справа № 826/2260/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року № 826/2260/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Навітас інжинірінг"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Навітас інжинірінг" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.11.2017р. № за платежем з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 23544, 0 грн. та штрафу в розмірі 20% в сумі 4708,8 грн. винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві щодо ТОВ "Навітас Інжиніринг".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що податкове повідомлення-рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для його скасування та задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов'язання) по податку на прибуток ТОВ "Навітас інжинірінг".

За результатом проведеної перевірки складено акт від 03.10.2017р. № 945/26-15-12-12-12/39337473 у висновках якого зазначено, що позивачем порушено терміни сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошових зобов'язань по податку на прибуток ТОВ "Навітас інжинірінг" задекларованої в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016р. Фактисна дата сплати 28.02.2017р. (граничний термін сплати 10.03.2016р.). Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податку на прибуток передбачена ст. 126 Податкового кодексу України.

На підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.11.2017р. № відповідно до якого встановлено порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств визначеного п. 57.1 ст. 57 ПК України та на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 355 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі23544,0 грн. накладено штраф у розмірі 20 % , що складає 4708,8 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств.

24.11.2017р. позивачем подано скаргу до ДФС України.

19.01.2018р. рішенням про результати розгляду скарги ДФС України № 1880/6/99-99-11-03-01-25, скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 03.11.2017р. № - без змін.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним звернувся до суду для захисту своїх прав.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами сторін, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп.21.1.1-пп.21.1.5 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з п. 31.1 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України, сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Зокрема, за визначенням п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктами 57.1 та 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідальність за несплату узгодженої суми податкового зобов'язання передбачена статтею 126 Податкового кодексу України. Відповідно до вимог до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що позивачем подано звітну податкову декларацію за звітний (податковий) період 2015р. в якій зазначено показник податку на прибуток у сумі 138 241, 0 грн. Декларацію подано 26.02.2016р.

Вищезазначена податкова декларація з податку на прибуток підприємства (базовий звітний період рік) J0108102 прийнята контролюючим органом 27.02.2016р., що підтверджується квитанцією № 2.

01.03.2016р. позивачем сплачено вищезазначений податок на прибуток в розмірі 138 241,0 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.03.2016р. № 949 з призначенням платежу: "*;101;39337473;11021000 податок на прибуток за 2015рік;;;".

Також, ТОВ "Навітас інжинірінг" подано звітну податкову декларацію за звітний (податковий) період 2016р. в якій зазначено показник податку на прибуток у сумі 23 511,0 грн. Декларацію подано 27.02.2017р.

Вищезазначена податкова декларація з податку на прибуток підприємства (базовий звітний період рік) J0108103 прийнята контролюючим органом 27.02.2017р., що підтверджується квитанцією № 2.

28.02.2017р. позивачем сплачено вищезазначений податок на прибуток в розмірі 23 544, 0 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.02.2017р. № 2198 з призначенням платежу: "*;101;39337473;11021000 податок на прибуток за 2016рік;;;".

Відповідно до даних інтегрованої картки АІС Податковий блок, судом встановлено, що 01.03.2016р. до бюджету позивачем сплачено суму 138 241, 0 грн., яка 01.03.2016р. зарахована до бюджету.

Також, судом встановлено, що 28.02.2017р. до бюджету позивачем сплачено суму 23544,0 грн., яка 28.02.2017р. зарахована до бюджету.

Таким чином, факт своєчасності сплати узгоджених грошових зобов'язань за 2015р. та 2016р. підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та даними інтегрованої картки АІС Податковий блок.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки в ході розгляду справи судом не встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 ПК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при пред'явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,0 грн., що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 06.02.2018р. № 3320 на суму 1762,0 грн. Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, присудженню на користь позивача підлягає вся сума судового збору.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Навітас інжинірінг" задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 03.11.2017р. № .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Навітас інжинірінг" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1762, 0 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська