Справа № 309/911/18
Суддя: Довжанин М. М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/911/18
Провадження № 2-а/309/57/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2018 р. м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М. М.

при секретарі Попадинець Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора СРПП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 241542 від 29.03.2018 року.

Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 29 березня 2018 року рухаючись по а/д Мукачево-Рогатин був зупинений працівниками поліції. Причиною його зупинки, зі слів працівників поліції, слугувало те, що він начебто рухався без включеного ближнього світла.

Постановою НК № 241542 від 29.03.2018р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає постанову незаконною та такою, що прийнята з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В постанові про накладення адміністративного стягнення, серії НК № 241542 від 29.03.2018р., не зазначено жодного доказу, на підставі яких було встановлено наявність у його діях адміністративного правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, відповідач чітко зазначив обставину порушення ч. 2 ст.122 КУпАП «не включив ближнє світло фар», в той час як правила дорожнього руху взагалі не зобовязують водія вмикати ближнє світло фар з 1 жовтня по 1 травня поза населеними пунктами в разі наявності денних ходових вогнів. Так, транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1, на якому він рухався, обладнаний денними ходовими вогнями, які під час руху були увімкнуті. Однак, дану обставину відповідач не взяв до уваги, зазначивши саме про необхідність увімкнення ближнього світла фар. Вважає, що такі доводи відповідача прямо суперечать вимогам п. 9.8 ПДР України, а обставини справи про адміністративне правопорушення, на які посилався відповідач суперечать вимогам закону.

В позові позивач зазначив, що відповідно до вимог ч.2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Диспозиція даної статті чітко встановляє обставину в разі настанні якої настає адміністративна відповідальність а саме: порушення водіями транспортних засобів правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови в останній зазначено, що «водій рухаючись на а/д Мукачево-Рогатин…..», тобто відповідач чітко зазначив відсутність кваліфікуючої обставини адміністративного правопорушення у вигляді «початку чи зміні напрямку руху».

Таким чином, навіть при наявності факту порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами під час руху транспортного засобу (не при початку чи зміні руху), таке порушення правил користування не підпадає під дію ч. 2 ст. 122 КУпАП. В такому випадку, відповідач при доведенні факту порушення п. 9.8 ПДР України зобовязаний притягнути особу до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки, як зазначено у постанові по справі про адміністративне правопорушення, останній під час зупинки інспектором вже рухався по автодорозі, а в розумінні ч. 2 ст. 122 КУпАП України, відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач інспектор СРПП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Причини неявки суду невідомі. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до постанови НК № 241542 від 29.03.2018 року ОСОБА_1 29.03.2018 року о 12.10 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2 на 69 км. автодоги Мукачево-Рогатин-Львів, поза населеним пунктом рухався без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.9.8. Правил дорожнього руху України.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами та попереджувальними сигналами при початку руху та зміні його напрямку.

Відповідачем суду не було надано жодного доказу порушення ОСОБА_1 правил користування зовнішніми освітлювальними приладами чи попереджувальними сингалами, останній це також заперечує, тому обставини правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КУпАП, не доведені.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

Враховуючи, що відповідач не довів правомірності винесеної ним постанови, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 134, 229, 242-246, 268, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК № 241542 від 29 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити провадженням за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_3

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_3