Справа № 816/2394/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2394/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання: Медяник А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача Дудника В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2018, суддя К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 22.01.18 по справі № 816/2394/17

за позовом ОСОБА_3

до Полтавської митниці ДФС , Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області третя особа ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Головного управління ДФС України , Головного управління державної казначейської служби України у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування Рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA806020/2017/000043/1 від 22.11.2017 та картки відмови в прийнятті митної декларації № UA806020/2017/00348 від 22.11.2017; зобов'язання Полтавської митниці ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ОСОБА_3 суми надмірно сплаченого ввізного мити у розмірі 57 925,67 грн. і надати його для виконання ГУ ДКСУ у Полтавській області.

В позові ОСОБА_3 зазначив, що ним було надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості автомобіля. Вказані в оскарженому рішенні про коригування митної вартості розбіжності в документах не спростовують правильності обчислення митної вартості товару декларантом. Обґрунтування відповідачем застосування третього методу визначення митної вартості з урахуванням МД №UA 806020/2017/213933 від 08.04.2017, за якою задекларовано автомобіль HYUNDAI TUCSON, бувший у використанні, загальна кількість місць 5, тип двигуна дизельний, робочий об'єм циліндрів 1685 куб. см., кал. рік 2016, є безпідставним, оскільки зазначений автомобіль був цілим, тоді як автомобіль декларанта був пошкоджений в аварії, що суттєво вплинуло на його вартість та підтверджується висновком експерта. Посилання Полтавської митниці на неправильність застосування експертом коефіцієнта не обґрунтовано належними доказами, тим більше, що експерт застосував найменший з можливих коефіцієнтів.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що під час митного оформлення транспортного засобу позивача за МД №UA305140/2017/001110 органом доходів і зборів виявлено розбіжності, що не дають можливості підтвердити правильність визначення митної вартості позивачем. Крім того, Полтавська митниця ДФС має інформацію щодо подібного (аналогічного) транспортного засобу, що був ввезений в Україну і мав значно вищу вартість.

17 січня 2018 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_3 до Полтавської митниці ДФС , Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано Рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA806020/2017/000043/1 від 22.11.2017. Визнано протиправним та скасувовано картку відмови в прийнятті митної декларації № UA806020/2017/00348 від 22.11.2017. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи. Заявник вказує, що під час митного оформлення транспортного засобу позивача HYUNDAI TUCSON за митною декларацією №UA305140/2017/001110 від 08.04.2017 органом доходів і зборів виявлено розбіжності, що не дають можливості підтвердити правильність визначення митної вартості позивачем, а саме: 1) рахунок фактура на даний ТЗ виставлений в Бельгії, але відповідно до даних в транзитному технічному паспорті автомобіль транспортується з Нідерландів, що ставить під сумнів легітимність наданого рахунку; 2) у висновку експерта-автотоварознавця застосовується коефіцієнт К1 (приведення вартості КТЗ у Німеччині до його вартості в країні придбання) але яка саме країна придбання не уточнюється; 3) у висновку експерта-автотоварознавця на підставі якого задекларована митна вартість ціни на ремонтні послуги та запчастини вказані станом на 06.11.217, хоча відповідно до інформації з експертизи ОСОБА_3 звернувся з заявою щодо визначення вартості автомобіля 21.11.2017; 4) дата транзитного ТП виписаного на ім'я ОСОБА_3 15.11.2017, але рахунок на даний автомобіль виставлений 16.11.2017. Тому з урахуванням вказаних вище розміжностей, Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 806020/2017/000043/1 (а.с. 16-17), згідно якого вартість задекларованого автомобіля скориговано органом доходів і зборів за третім методом визначення митної вартості: розрахована декларантом митна вартість склала 8418,9 євро, митна вартість визначена митницею 13368,52 євро.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що митницею не надано жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи місять недостовірну інформацію щодо вартості автомобіля HYUNDAI TUCSON.

В судовому засіданні представники позивача і відповідача підтримали свої доводи.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 листопада 2017 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 до органу доходів і зборів подано МД № UA305140/2017/001110 (а.с. 28 - 29) з метою розмитнення ввезеного автомобіля HYUNDAI TUCSON, бувшого у використанні, загальна кількість місць 5, тип двигуна дизельний, робочий об'єм циліндрів 1685 куб. см., кал. рік 2016. Автомобіль пошкоджено в ДТП, наявні недоліки (пошкодження) відповідно до акту митного огляду та висновку судового експерта товарознавця (а.с. 18-20). Вартість ремонту складає 174 850,32 грн.

До митної декларації було додано рахунок - фактуру № 233/2017 від 16.11.2017, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 205010/2017/313685 від 18.11.2017, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 363383521 від 01.04.2016, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 17/5342/5851 від 21.11.2017, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 159 від 21.11.2017, договір про надання послуг митного брокера № 926/17 від 16.11.2017, інші некласифіковані документи: довідку органу сертифікації 81 від 20.11.2017, платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів 0.0.895785194.1 від 17.11.2017, 0.0.899301798.1 від 21.11.2017, паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України ЕН 567570 від 31.12.2010, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КО 681812 від 24.10.2006.

22 листопада 2017 року Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 806020/2017/000043/1 (а.с. 16-17), згідно якого вартість задекларованого автомобіля скориговано органом доходів і зборів за третім методом визначення митної вартості: розрахована декларантом митна вартість склала 8418,9 євро, митна вартість визначена митницею 13368,52 євро.

Не погодившись з такою відповіддю та з метою відновлення порушених прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо бепідставності коригування митної вартості транспортного засобу позивача.

Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з ч. 6 цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Декларантом з метою митного оформлення ввезеного на митну територію України товару (транспортного засобу) до відповідачем для підтвердження митної вартості надано наступні документи: рахунок - фактуру № 233/2017 від 16.11.2017, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 205010/2017/313685 від 18.11.2017, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 363383521 від 01.04.2016, висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 17/5342/5851 від 21.11.2017, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 159 від 21.11.2017, договір про надання послуг митного брокера № 926/17 від 16.11.2017, інші некласифіковані документи: довідку органу сертифікації 81 від 20.11.2017, платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів 0.0.895785194.1 від 17.11.2017, 0.0.899301798.1 від 21.11.2017, паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону України ЕН 567570 від 31.12.2010, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України КО 681812 від 24.10.2006.

Відповідачем виявлено наступні розбіжності: 1) рахунок фактура на даний ТЗ виставлений в Бельгії, але відповідно до даних в транзитному технічному паспорті автомобіль транспортується з Нідерландів, що ставить під сумнів легітимність наданого рахунку; 2) у висновку експерта-автотоварознавця застосовується коефіцієнт К1 (приведення вартості КТЗ у Німеччині до його вартості в країні придбання) але яка саме країна придбання не уточнюється; 3) у висновку експерта-автотоварознавця на підставі якого задекларована митна вартість ціни на ремонтні послуги та запчастини вказані станом на 06.11.217, хоча відповідно до інформації з експертизи ОСОБА_3 звернувся з заявою щодо визначення вартості автомобіля 21.11.2017; 4) дата транзитного ТП виписаного на ім'я ОСОБА_3 15.11.2017, але рахунок на даний автомобіль виставлений 16.11.2017.

Вищезазначені розбіжності в документах вказані відповідачем як доводи апеляційної скарги стосовно правомірності власного визначення митної вартості транспортного засобу позивача за МД №UA305140/2017/001110. Колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне:

Вказані в апеляційній скарзі обставини, що рахунок фактура на даний ТЗ виставлений в Бельгії, але відповідно до даних в транзитному технічному паспорті автомобіль транспортується з Нідерландів, ставить під сумнів легітимність наданого рахунку жодним чином не суперечить факту транспортування автомобілю з Нідерландів, оскільки рахунок виписувався за місцем реєстрації транспортного засобу. Факт перевезення транспортного засобу з Бельгії підтверджується і самою митною декларацією.

Що стосується дати транзитного ТП виписаного на ім'я ОСОБА_3 15.11.2017, та виставленого рахунок на даний автомобіль 16.11.2017р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт датування рахунку наступним днем після видачі транзитного технічного паспорту жодним чином не спростовує факту придбання транспортного засобу за визначеною ціною, та, як наслідок, на має впливу на його митну вартість.

Посилання Полтавської митниці ДФС на необґрунтованість Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 159 від 21.11.2017 колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно Свідоцтва № 584 від 16.01.2014 (а.с. 35), з якої вбачається, що ОСОБА_6 присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 - визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу рішенням Центральної експертно - кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України. Строк дії свідоцтва продовжено до 23.12.2019.

Крім того, компетентність у питаннях оцінки транспортних засобів ОСОБА_6 підтверджується також копією свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 2798 від 25.09.2002.

В даному випадку відсутні належні та допустимі докази недостовірності заявленої фактурної вартості товару, тому, колегія суддів вважає, що органом доходів і зборів безпідставно та неправомірно визначали вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що справа судом першої інстанції розглянута з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, так як не відноситься до справ, які можуть бути розглянуті за правилами спрощеного провадження.

Так, відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 4 ст. 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Даний спір не відноситься до справ, перелічених в ч. 4 ст. 12 КАС України.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставин, що мають значення для справи.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 12 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 та ч. 3 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 по справі № 816/2394/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складений та підписаний: 21.05.2018.