Справа № 214/5410/17(2-а/214/264/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 рокусправа № 214/5410/17(2-а/214/39/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді-доповідача: Чередниченко В.Є.

суддів: Іванов С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Васильєва Андрія Андрійовича на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2018 року у справі №214/5410/17(2-а/214/39/18) за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Васильєва Андрія Андрійовича про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 21 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Васильєва Андрія Андрійовича, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:

- постанову серії БР №729692 від 11.09.2017 року накладення на позивача адміністративного стягнення по ст. 122 ч.1 КУпАП в розмірі 255 грн. визнати незаконною та скасувати;

- провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач не ознайомив позивача з його правами, порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не оголосив яка справа підлягає розгляду, хто притягається до відповідальності, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив доказів і не надав позивачу можливості заявити жодних клопотань. Також позивач зазначає про те, що відповідач не встановив місце вчинення адміністративного правопорушення, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначив за допомогою якого саме технічного засобу було здійснено відеозапис правопорушення не відомі його марка, модель, номер, технічні характеристики та інші відомості про такий засіб. Крім того, вказує на те, що на прохання позивача відповідач відмовив йому у наданні можливості знайомитися з відеозаписом. Також в обґрунтування своїх вимог позивача зазначає про невідповідність Національним стандартам України ДСТУ дорожніх знаків розташованих над проїзною частиною перехрестя С. Колачевського та вул. Тимірязєва, що позбавило позивача можливості завчасно дізнатися про наявність зазначеного знаку та не здійснення у зв'язку з цим необхідного перестроювання.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2018 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що докази відповідача, а саме - відеозапис не містить обставин, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного порушення - порушення вимог дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено» та табл. 7.9 до нього ПДР України, а отже при винесенні постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно - правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення відповідачем суду не доведена, відтак спірна постанова підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду вважаючи її незаконною та необґрунтованою. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, що позивач підтвердив під час надання пояснень щодо вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того, відповідач зазначає про те, що позивачу було роз'яснено його права, клопотань ним не заявлялося та відповідачем дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить відеозапис здійснений відповідачем під час фіксування цього правопорушення та який було надано суду першої інстанції. Крім того в доводах апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що доказом скоєння позивачем правопорушення був факт того, що позивач здійснив в'їзд під дорожній знак 3.21 з додатковою табличкою 7.9, з яким позивача було ознайомлено, що вбачається з відеозапису « 0552», проте з технічних причин відеозапис факту правопорушення не зберігся.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що перестроївся до в'їзду під дорожній знак 3.21 з додатковою табличкою 7.9, отже порушення ПДР не вчинив, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії БР №729692 від 11 вересня 2017 року винесеною відповідачем, 11 вересня 2017 року о 09:05 годині в м. Кривий Ріг Тернівський район по вул. С.Колачевського позивач керуючи автомобілем «MAZDA 6» державний номерний знак НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 «в'їзд заборонено» та таблички 7.9 до нього, а саме здійснив рух на смугу дії цього знаку, чим порушив розділ 33 додатку 1 п.п.3.21 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.8).

Законність і обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1 статі 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до розділу 33 ПДР вимоги дорожнього знаку « 3.21» забороняється в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9 Табличка 7.9 "Смуга руху".

В свою чергу згідно з розділом 33 ПДР вимоги пункту 7.9 свідчать, що табличкою «Смуга руху» визначають смугу руху, на яку поширюється дія знака або світлофора.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу відеокамера була розміщена на форменому одязі працівника національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з нагрудної відеокамери працівником поліції є належним доказом.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення 11.09.2017 року відносно ОСОБА_3. (СД-диск наявний в матеріалах справи а.с.32) вбачається, що після того, як працівник поліції повідомив позивача про те, що він порушив дію знаку 3.21 ПДР та здійснив проїзд по третій полосі на яку в'їзд заборонено, на запитання відповідача: «чи бачив позивач знак?» позивач надаючи пояснення щодо вчиненого правопорушення повідомив працівника поліції, що «…знак бачив, після чого здійснив перестроювання в іншу смугу руху…».

Проте зазначений відеозапис не містить відеофіксації факту правопорушення вчиненого позивачем, розташування дорожніх знаків над проїзною частиною перехрестя С.Колачевського та вул. Тимірязєва або визнання позивачем порушення ним зазначених правил дорожнього руху. Згідно з поясненнями відповідача, зазначеними в апеляційній скарзі, з технічних причин відеозапис обставин вчинення правопорушення не зберігся.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що за відсутності належних та допустимих доказів, вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Між тим, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити про безпідставність доводів позивача відносно того, що працівник поліції не ознайомив позивача з його правами, порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не оголосив яка справа підлягає розгляду, хто притягається до відповідальності, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив доказів і не надав позивачу можливості заявити жодних клопотань, оскільки зазначені клопотання спростовуються наданим відповідачем відеозаписом у відповідності до якого позивачу було повідомлено суть правопорушення вчиненого ним, ознайомлено з відеозаписом зафіксованого правопорушення, роз'яснено права, в тому числі і порядок та строки оскарження такої постанови до суду, при цьому клопотань позивачем під час розгляду справи позивачем не заявлялося.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Васильєва Андрія Андрійовича - залишити без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 січня 2018 року у справі №214/5410/17(2-а/214/39/18) - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272, ст. 286 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко