Справа № 809/1613/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2393/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Кушнерика М. П., Рибачука А. І.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника відповідача Лаврука В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 809/1613/17 (постанову ухвалено у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Григорука О. Б., повний текст постанови виготовлений 19 грудня 2017 року) за адміністративним позовом приватного підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року приватне підприємство «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 15 вересня 2017 року на суму 11114, 52 грн.

Посилався на те, що відповідачем безпідставно встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, оскільки не враховано часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 15 вересня 2017 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Судом не враховано, що платник податку може бути звільнений від відповідальності у вигляді застосування штрафних санкцій у зв'язку з несвоєчасною сплатою узгодженого грошового зобов'язання лише у випадку доведення наявності вини банківської установи у несвоєчасному переказі грошових коштів (пункт 129.6 статті 129 Податкового кодексу України).

Крім того, судом не встановлено, а платником не подано доказів, що ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» вжило всіх заходів зі своєчасної сплати сум грошових зобов'язань, в тому числі щодо наявності коштів на рахунку у позивача та можливості оплатити платіжне доручення, яке направлено до банківської установи 10.03.2017. Платіжне доручення є заявкою на перерахування коштів банківською установою, яке дійсне протягом 10 днів, тому не може бути доказом своєчасного перерахування органу ДФС сум узгоджених платежів.

Оскільки позивачем порушено граничний термін сплати узгодженого грошового зобов'язання, податковим органом, як вважає апелянт, правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2017 та накладено на позивача штраф у розмірі 11114, 52 грн відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал», суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 15.09.2017, оскільки позивачем не було порушено граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 11.09.2017 Головним управління ДФС в Івано-Франківській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал», про що складено акт № 8138/09-19-12-08.

Відповідно до акта перевірки № 8138/09-19-12-08 від 11.09.2017 податковим органом встановлено порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 ПК України. 12.03.2017 ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік в електронній формі (а. с. 40-41).

Згідно з платіжним дорученням № 142 від 10.03.2017 ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» 10.03.2017 сплатило кошти з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 113517,00 грн, банк платника - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (а. с. 18).

Згідно з підпунктами 16.1.3., 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України на платника податків покладено обов'язки: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 49.18.3. пункту 49.18. статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи, зокрема, акту камеральної перевірки від 11.09.2017, граничний термін сплати узгодженого зобов'язання позивача з податку на прибуток - 12.03.2017.

Згідно з платіжним дорученням № 142 від 10.03.2017 ПП «Спеціалізована ремонтно-будівельна компанія «Портал» 10.03.2017 було сплачено кошти з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 113517,00 грн., однак вказані кошти було проведено банком лише 13.03.2017, що підтверджується листом-уточненням відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Д5-В58/62 № 221 та випискою по рахунку (а. с. 36, 37).

При цьому, як встановлено в ході судового розгляду, висновку про затримку позивачем на один календарний день сплати грошового зобов'язання податковий орган дійшов на підставі даних інтегрованої картки платника податків (а. с. 39).

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з пунктами 38.1, 38.2 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Пунктом 129.6 статті 129 ПК України визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Згідно з пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Пунктом 22.4 статті 22 цього ж Закону встановлено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що платник податків, який ініціював банківський переказ коштів зі сплати податку не може бути відповідальним за строк зарахування банком сплачених коштів до бюджету, оскільки відповідно до підпункту 31.1 статті 31, пунктів 38.1, 38.2 статті 38 ПК України має юридичне значення дата здійснення сплати податку, а не його зарахування в бюджет.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області № від 15 вересня 2017 року на суму 11114, 52 грн, оскільки позивачем не було порушено граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 809/1613/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді М. П. Кушнерик
А. І. Рибачук
Повний текст постанови виготовлений 18.05.2018.