Справа № 812/600/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/600/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пляшкової К.О.,

секретаря судового засідання: Занічковської П.Є.,

за участю

позивача: не прибув,

представника відповідача: ОСОБА_1 (довіреність від 04.01.2018 № ВДЗ/1),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії (далі відповідач, ГУМВС України у Луганській області) з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобовязання відповідача внести запис до трудової книжки позивача від 10.08.1998 серії АН № 101866 щодо перебування на посаді слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області у період часу з 11.08.1998 по 07.11.1998 включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 1998 році до трудової книжки позивача УМВС України в Луганській області невірно внесені відомості про прийом на роботу та звільнення (із зазначенням причин), що вплинуло на трудовий стаж позивача. Позивач 26.12.2017 звернувся до відповідача із заявою щодо прийняття рішення про внесення до трудової книжки відповідного запису про строк проходження служби в органах внутрішніх справ. У відповіді від 10.01.2018 № 6/2-19 лк відповідачем зазначено про відсутність правових підстав для внесення змін до трудової книжки позивача, оскільки архів ГУМВС України у Луганській області знаходиться в адміністративній будівлі вказаної установи, яка захоплена незаконними збройними формуваннями та перебуває на непідконтрольній Україні території, що унеможливлює отримання архівної особової справи позивача для підтвердження інформації про видачу чи підстави затримання видачі трудової книжки на момент звільнення у 1998 році.

Позивач з такою відмовою не згоден, оскільки вважає, що відповідач, видавши позивачу довідку про проходження служби у вересні 2017 року, сам підтримав факт проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ, присвоєння спеціальних звань, звільнення. Крім того, вважає, що внаслідок затримки відповідачем у видачі позивачу трудової книжки, днем звільнення з органів внутрішніх справ є 07.10.1998, а не 10.08.1998 як зазначено у трудовій книжці.

Ухвалою суду від 12.03.2018 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 29-30).

На виконання вимог ухвали суду позивачем подано уточнений адміністративний позов з вимогами про визнання протиправним рішення відповідача та зобовязати відповідача внести запис до трудової книжки позивача від 10.08.1998 серії АН № 101866 щодо перебування на посаді слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області у період часу з 11.08.1998 по 07.11.1998 включно (арк. спр. 35-40).

В обґрунтування позовних вимог додатково зазначено, що у період часу з 12.07.1998 по 10.08.1998 позивач перебував у відпустці, 11.08.1998 прибув до Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області для проходження служби. Позивача фактично допущено до роботи слідчого, що відповідно до частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) свідчить про фактичне укладення трудового договору, незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене. Отже, зазначені у наказі УМВС України в Луганській області від 10.08.1998 № 375 підстави не відповідають дійсності та суперечать статтям 36, 38 КЗпП України, оскільки 11.08.1998, у звязку з поданням документів для прийому на роботу до прокуратури Луганської області, позивачем до Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області подано заяву про звільнення, після чого відпрацьовано два тижні на посаді слідчого у слідчому відділенні Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області. Впродовж визначеного строку, всупереч вимог статті 38 КЗпП України, від відповідача позивач не отримав ні копію наказу про звільнення, ні трудову книжку, як і повідомлення про необхідність зявитися до уповноваженого органу відповідача. 07.10.1998 позивачем отримано лише наказ УМВС № 444 про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення (за власним бажанням) для надання до відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області. Позивач вважає, що трудова книжка була направлена відповідачем безпосередньо до прокуратури Луганської області за новим місцем роботи позивача. Такі твердження, на думку позивача, підтверджуються відсутністю підпису позивача у трудовій книжці. Інші записи щодо звільнення позивача зі служби відповідно до наказу УМВС від 10.08.1998 № 375 за пунктом 64 «е» Положення (за порушення дисципліни) та наказу УМВС від 07.10.1998 № 444 за пунктом 64 «ж» Положення (за власним бажанням) у трудовій книжці відсутні, що свідчить про наявність суперечностей з довідкою відповідача про проходження служби та є порушенням пунктів 2.26, 2.27, 4.1 та 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція). Таким чином, позивач вважає днем свого звільнення з органів внутрішніх справ 07.10.1998.

Ухвалою суду від 19.03.2018 прийнято уточнену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Також при відкритті провадження у справі судом задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, відмовлено у клопотанні позивача про виклик свідків (арк. спр. 1-2).

Від відповідача через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду 02.04.2018 за вх. № 7749/2018 надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 73-78), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав того, що предметом доказування у даній справі є факт проходження позивачем служби на посаді слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області у період часу з 11.08.1998 по 07.11.1998, разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів про його призначення та звільнення з цієї посади. У звязку із захопленням адміністративної будівлі архіву ГУМВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями разом з усією наявною службовою документацією, у тому числі й архівними особовими справами по особовому складу, єдина інформація, яка є у відповідача стосовно колишніх співробітників електронні обліки особового складу. Відповідно до електронних обліків особового складу відсутні дані про призначення позивача на будь-яку посаду в УМВС України в Луганській області згідно з номенклатурою. Крім того, наявні відомості про звільнення позивача зі служби на підставі пункту 64 «е» Положення (за порушення дисципліни). За даними електронного обліку наказом УМВС України в Луганській області від 07.10.1998 № 444 було змінено лише підстави звільнення позивача, а не дата звільнення останнього з лав ОВС. Відповідач вважає, що твердження позивача про порядок призначення на посаду слідчого та звільнення з ОВС за власним бажанням з органів ОВС, які позивач обґрунтовує нормами КЗпП України, прямо суперечать вимогам пункту 40 та пункту 68 Порядку та є необґрунтованими.

Також відповідач заперечує твердження позивача щодо порушення порядку ведення трудових книжок та строків видачі трудової книжки при звільненні, внаслідок чого дата звільнення позивача має бути змінена на дату отримання наказу про звільнення, тобто на 07.10.1998, оскільки підпис власника у трудовій книжці підтверджує тільки правильність відомостей щодо прізвища, імя та по батькові власника трудової книжки, а не отримання останнім трудової книжки при звільненні. Крім того, відповідно до п. 2.19 Інструкції до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби. Запис, наявний у трудовій книжці позивача, у повній мірі відповідає цим вимогам Інструкції. Крім того, відомості про календарну вислугу років позивача, зазначений у трудовій книжці, збігається з відомостями електронного обліку працівників, які наявні у відповідача. Відповідач також зауважив, що пересилання трудової книжки працівника за новим місцем роботи є порушенням вимог Інструкції (пунктів 4.1 та 4.2).

Крім того, відповідач зауважує, що позивачем не надано будь-яких первинних документів бухгалтерського обліку про призначення та виплату відповідачу грошового забезпечення за період з 11.08.1998 по 07.10.1998, відрахування на державне обовязкове особисте страхування за рахунок коштів роботодавця. У відповідача відсутні будь-які відомості щодо призначення позивача на будь-яку посаду УМВС України в Луганській області відповідно до номенклатури відповідача.

З вищевикладених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

У судовому засіданні 10.04.2018 позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та уточненому позові.

У призначене на 15.05.2018 судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі (арк. спр. 99).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Зважаючи на положення статті 205 КАС України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу за відсутності належним чином повідомленого позивача.

Під час розгляду справи від позивача 10.04.2018 надійшло клопотання про виклик свідків (арк. спр. 86-87), у задоволенні якого було відмовлено протокольною ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання за 10.04.2018 (арк. спр. 88-90).

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.03.2018 № НОМЕР_1 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області припинено в результаті реорганізації, про що 15.11.2011 до ЄДР внесений запис за № 02017440 (Запис 2), та утворено Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, про що 15.11.2011 до ЄДР внесений запис за № 00018961 (Запис 3) (арк. спр. 64-68).

Відповідно, судом встановлено, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області.

За даними копії паспорта громадянина України та картки фізичної особи платника податків, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 91015, АДРЕСА_1 (арк. спр. 49, 50).

Згідно з довідкою від 28.09.2017 № НОМЕР_3 ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання якого є: 93106, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Станіславського, будинок 42 (арк. спр. 51).

Дослідженням копії трудової книжки позивача серії АН № 101866 від 10.08.1998 (арк. спр. 41-47) встановлено, що у ній наявні такі записи про службу в ОВС:

До служби в ОВС трудового стажу не мав.

УМВС України в Луганській області:

- з 30.07.1994 по 10.08.1998 служба в органах внутрішніх справ безперервно чотири роки десять днів, запис внесений на підставі наказу ЛІВС від 22.07.1994 № 28о/с, наказу УМВС від 10.08.1998 № 375.

В матеріалах справи наявна копія диплома ЛА НХ № 001919, яким підтверджено, що позивач закінчив Луганський інститут внутрішніх справ МВС України за спеціальністю правознавство (арк. спр.48).

Згідно з довідкою Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_3 (далі ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка) від 12.10.2017 № 139, копія якої наявна в матеріалах справи (арк. спр. 52), ОСОБА_2 наказом Луганського інституту внутрішніх справ МВС України (далі ЛІВС МВС України) від 22.07.1994 № 28 о/с з 30.07.1994 зарахований курсантом 1-го курсу денної форми навчання та йому присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції». З 30.07.1994 по 11.07.1998 проходив службу на посаді курсанта денної форми навчання ЛІВС МВС України. Наказом ЛІВС МВС України від 11.07.1998 № 35 о/с йому присвоєно спеціальне звання начальницького складу «лейтенант міліції». Наказом ЛІВС МВС України від 11.07.1998 № 127 ОСОБА_2 направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Луганській області з наданням відпустки за 1998 рік. ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка є правонаступником ЛІВС МВС України.

За даними копії довідки члена ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області (арк. спр. 53), лейтенант міліції ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 30.07.1994 по 11.08.1998 на посадах атестованого складу:

- з 30.07.1994 по 12.07.1998 курсант ЛІВС МВС України, підстава наказ РОВ від 22.07.1994 № 28;

- з 12.07.1998 по 10.08.1998 відряджений у розпорядження УМВС України в області, підстава наказ РОВ від 11.07.1998 № 127;

- 10.08.1998 звільнено по статті за п. 64 «е» (за порушення дисципліни), підстава наказ УМВС від 10.08.1998 № 375;

- 11.08.1998 частково змінити пункт наказу УМВС від 10.08.1998 № 375 о/с: вважати звільненим за п. 64 «ж» (за власним бажанням), підстава наказ УМВС № 444 від 07.10.1998.

Позивач 30.09.2017 звернувся до голови ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області із заявою про внесення змін до його трудової книжки, а саме: змінити запис про проходження служби в органах внутрішніх справ у період часу з 30.07.1994 по 10.08.1998 на проходження служби у період часу з 30.07.1994 по 07.10.1998 та вважати звільненим наказом УМВС від 07.10.1998 № 444 за п. «ж» Положення (за власним бажанням).

Дослідженням змісту копії заяви позивача встановлено, що в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що записи у його трудовій книжці про проходження служби в ОВС не відповідають дійсності, оскільки 11.08.1998, у звязку з поданням документів про прийом на роботу до прокуратури Луганської області, позивачем за два тижні до звільнення у відповідності з вимогами КЗпП України подано заяву про звільнення до Старобільського РВ УМВС України в області. Згідно з положеннями ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Однак, упродовж зазначеного періоду часу від уповноважених осіб УМВС України в Луганській області або Старобільського РВ УМВС позивач не отримав ні копії наказу про звільнення, ні трудову книжку. Тільки 07.10.1998 позивачем отримано лише наказ про його звільнення від 07.10.1998 № 444 за п. «ж» Положення (за власним бажанням) для надання до відділу роботи з кадрами прокуратури Луганської області, при цьому трудова книжка не видана. Вважає, що його трудову книжку передано від УМВС в Луганській області до прокуратури Луганської області. Що, на думку позивача, є порушенням вимог пунктів 2.26, 2.27, 4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58. Внаслідок затримки видачі трудової книжки, позивач вважає, що днем його звільнення вважається 07.10.1998. До заяви позивачем додано копію довідки члена ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області про проходження позивачем служби на 1 аркуші (арк. спр. 79-81).

На свою заяву позивачем одержано лист відповідача від 10.01.2018 № 6/2-19 лк, в якому відповідачем проінформовано позивача про те, що на теперішній час архів ГУМВС України у Луганській області знаходиться в адміністративній будівлі ГУМВС України у Луганській області, яка захоплена незаконними збройними формуваннями та перебуває на непідконтрольній Україні території, що унеможливлює отримання будь-яким чином архівної особової справи позивача для підтвердження інформації про видачу чи підстави затримання видачі трудової книжки на момент звільнення у 1998 році. У звязку з чим у ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області відсутні правові підстави для внесення змін до трудової книжки позивача щодо зміни запису про дату звільнення з ОВС з 10.08.1998 на 07.10.1998 (арк. спр. 82).

Судом встановлено, що обставинами, які підлягають доказуванню, є обставини щодо правомірності відмови відповідача у внесенні змін до трудової книжки позивача щодо: дати звільнення ОСОБА_2 зі служби в УМВС України в Луганській області внаслідок затримки у видачі трудової книжки при звільненні; перебування позивача на посаді слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області у період часу з 11.08.1998 по 07.11.1998 включно.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Порядок оформлення, ведення внесення до них змін до трудових книжок визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Так, пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки ведуться на студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності.

Пунктом 1.5 Інструкції визначено, що питання, пов'язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 27 квітня 1993 р. № 301 (301-93-п) «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277 (v0277202-95), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша) (пункт 2.5 Інструкції).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції).

Пунктом 2.8 Інструкції визначено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при ОСОБА_4 Криму.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Пунктом 2.11 Інструкції визначено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім'я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12).

Підпунктом «а» пункту 2.19 Інструкції визначено, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Відповідно до пункту 2.26 Інструкції записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Пунктом 4.2 Інструкції встановлено, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Пунктом 7.1 Інструкції визначено, що на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок:

а) книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277 (v0277202-95);

б) книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277.

Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову.

У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Щодо тверджень позивача про відсутність у трудовій книжці записів про проходження ним служби на посаді слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області у період часу з 11.08.1998 по 07.11.1998, суд зазначає таке.

З вищеописаних положень Інструкції судом встановлено, що до трудової книжки за місцем роботи окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів вноситься запис про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби. Такий запис вноситься до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві. У свою чергу, відомості про прийом на роботу та звільнення вносяться до трудової книжки працівника після видання наказу (розпорядження) і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки було визначено Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінет ОСОБА_4 УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі Положення № 114).

Пунктом 4 розділу І Положення № 114 визначено, що рядовий і молодший начальницький склад органів внутрішніх справ комплектується на договірних засадах особами чоловічої статі, які пройшли дійсну військову службу, іншими особами, які перебувають в запасі Збройних Сил (крім офіцерів запасу), а в необхідних випадках і жінками. Порядок і умови укладання договору визначаються ОСОБА_4 внутрішніх справ.

Пунктом 40 розділу IV Положення № 114 визначено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається ОСОБА_4 внутрішніх справ відповідно до його компетенції.

Згідно з пунктом 68 розділу VІІ Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Пунктом 69 розділу VІІ Положення № 114 визначено, що звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане ОСОБА_4 внутрішніх справ.

З вищевикладеного слідує, що підставами для внесення запису про призначення особи на посаду та звільнення з посади в органах внутрішніх справ є прийняття відповідного наказу начальником, якому надане таке право.

Як вже вищевказано, до трудової книжки позивача УМВС України в Луганській області внесений запис № 1 про проходження ОСОБА_2 у період з 30.07.1994 по 10.08.1998 служби в органах внутрішніх справ безперервно чотири роки десять днів, запис внесений на підставі наказу ЛІВС від 22.07.1994 № 28о/с, наказу УМВС від 10.08.1998 № 375.

Записи про іншу роботу позивача в УМВС України в Луганській області у трудовій книжці позивача відсутні.

Представник відповідача у судовому засіданні повідомив суду, що у відповідача відсутні накази начальника УМВС України в Луганській області про призначення ОСОБА_2 на посаду слідчого Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області та, відповідно, звільнення з посади. Більш того, у відповідача відсутні будь-які відомості, що такі накази взагалі приймалися. Також, у відповідача відсутні будь-які інші документи, які б підтверджували не тільки факт виконання позивачем обовязків слідчого, а й проходження служби позивачем в УМВС України в Луганській області після 10.08.1998 дати звільнення, зазначеної у трудовій книжці позивача.

Позивачем на підтвердження обставин проходження ним служби на посаді слідчого Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з 11.08.1998 по 07.11.1998 не надано жодних доказів ні до відповідача разом із заявою, ні до суду.

Таким чином на час розгляду адміністративної справи судом встановлено відсутність будь-яких документів, що підтверджують виконання позивачем роботи слідчого СВ Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з 11.08.1998 по 07.11.1998, тобто роботи не зазначеної у трудовій книжці.

Відповідно на даний час відсутні законні підстави для зобовязання відповідача вносити зміни до трудової книжки позивача щодо проходження останнім служби на посаді слідчого Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з 11.08.1998 по 07.11.1998.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Твердження позивача, що факт проходження ним служби на посаді слідчого можна підтвердити поясненнями свідків, у виклику та допиту яких відмовлено судом, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки за приписами пункту 2.9 Інструкції показання свідків не можуть бути підставою для внесення виправлень до трудової книжки, відповідно, у розумінні частини другої статті 74 КАС України, не є допустимими доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у заяві 26.12.2017 про внесення змін до трудової книжки позивач не зазначав будь-яких відомостей про проходження ним служби на посаді слідчого Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з 11.08.1998 по 07.11.1998 та не просив вносити змін до його трудової книжки в цій частині.

За правилами, визначеними частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спору у сфері публічно-правових відносин з метою, зокрема, ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку субєкта владних повноважень.

Оскільки, як встановлено судом, позивач не звертався до відповідача із вимогою щодо внесення запису до його трудової книжки щодо проходження ним служби на посаді слідчого Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області з 11.08.1998 по 07.11.1998, відповідач з цього питання будь-якого рішення не приймав, яке б свідчило про порушення ним прав позивача, відповідно, такі обставини виключають можливість захисту прав позивача у судовому порядку.

Що стосується тверджень позивача про невидачу йому трудової книжки при звільненні з УМВС України в Луганській області, суд зазначає таке.

За правилами Інструкції трудова книжка має бути вручена працівнику у день його звільнення. Про вручення трудової книжки працівник розписується у особистій картці та у книзі обліку руху трудових книжок, яка ведеться на підприємстві.

Позивачем на підтвердження обставин невидачі йому трудової книжки у день звільнення не надано жодних доказів.

Відповідач повідомив суду, що особиста картка із відміткою про отримання трудової книжки зберігається в архівній особовій справі працівника.

Внаслідок захоплення розташованої у місті Луганську будівлі архіву ГУМВС України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями та проведення на території міста Луганська антитерористичної операції, відповідачем втрачена вся службова документація та архівні особові справи колишніх працівників ГУМВС України у Луганській області. Відповідно, на даний час у відповідача відсутні будь-які докази на спростування тверджень позивача.

Разом з тим, представник відповідача наполягає на тому, що відповідачем як субєктом владних повноважень суворо дотримуються вимоги чинного законодавства, у тому числі й щодо заборони пересилання поштою трудових книжок без письмової згоди працівника. Зважаючи, що трудова книжка позивача перебуває за новим місцем роботи позивача, представник відповідача вважає, що відповідачу трудова книжка була вручена при звільненні.

Суд на час розгляду адміністративної справи через втрату відповідачем архівної справи позивача внаслідок захоплення адміністративної будівлі ГУМВС України у Луганській області, де зберігалися такі справи, позбавлений можливості встановити чи дотримано відповідачем вимоги законодавства щодо вручення трудової книжки позивачу у день його звільнення. При цьому в матеріалах адміністративної справи відсутні й будь-які докази, що свідчили б про протилежне.

Разом з тим, твердження позивача про порушення відповідачем порядку вручення трудової книжки без їх підтвердження належними та допустимими доказами є тільки припущенням. У свою чергу, припущення позивача, на думку суду, не можуть призводити до таких суттєвих наслідків, як збільшення стажу роботи позивача в УМВС України в Луганській області.

Твердження позивача, що несвоєчасна видача трудової книжки підтверджена фактом винесення УМВС України в Луганській області наказу від 07.10.1998 № 444, суд вважає безпідставними, оскільки за даними письмових доказів, наявних в матеріалах справи, цим наказом була змінена тільки визначена наказом УМВС від 10.08.1998 № 375 о/с підстава звільнення позивача зі служби. Будь-яких даних щодо зміни дати звільнення цей наказ не містить.

Посилання позивача щодо подання ним у відповідності до вимог статті 38 КЗпП України за два тижні до звільнення заяви про звільнення за власним бажанням, суд також вважає безпідставними внаслідок їх недоведеності будь-якими доказами, а також через те, що такі твердження суперечать законодавству, яке було чинним на час існування трудових відносин позивача з відповідачем, а саме пункту 68 Положення розділу VІІ Положення № 114, яким було передбачено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача, що відсутність його підпису на першій сторінці трудової книжки свідчить про неотримання ним трудової книжки від відповідача, оскільки за правилами пункту 2.11 Інструкції такий підпис підтверджує лише правильність внесення роботодавцем до трудової книжки відомостей про прізвище, імя та по батькові працівника, його дату народження.

Посилання позивача на положення, визначені КЗпП України, суд вважає безпідставними, оскільки трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі. У свою чергу, спеціальним нормативно-правовим актом, яким було врегульовано питання прийняття, проходження та звільнення зі служби в ОВС є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінет ОСОБА_4 УРСР від 29.07.1991 № 114.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обовязок відповідача субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обовязку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зважаючи, що позивачем до суду не надано жодних доказів, які б підтверджували неправильність здійснених відповідачем записів у його трудовій книжці, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у внесенні виправлень до трудової книжки позивача є обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 91015, АДРЕСА_1; місце фактичного проживання: 93106, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Станіславського, будинок 42; РНОКПП НОМЕР_2) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16, код за ) про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 21 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5