Справа № 804/1291/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року Справа № 804/1291/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В., розглянувши у м. Дніпрі за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
19.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення комісії Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 317 від 29.12.2017 року;
- зобов'язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу період трудової діяльності ОСОБА_1 в Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому об'єднанні з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, з 21.05.1990 року по 17.04.1992 року та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 - пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 21.12.2017 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач звернулась з заявою до відповідача про призначення їй пенсії за віком на загальних умовах, відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування». Проте, рішенням відповідача відмовлено в призначенні пенсії, оскільки не враховано її трудовий стаж на посаді комплектувальника на ділянці з пошиття заготовок на Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому обєднанні з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, оскільки у трудовій книжці запис завірений печаткою, яка не читається. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, просить визнати їх протиправними, скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язати відповідача повністю зарахувати до її трудового стажу період роботи в на Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому обєднанні з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, а також з 21.05.1990 року по 17.04.1992 року та призначити пенсію за віком з урахуванням цих періодів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у пятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву. Копія ухвали отримана сторонами, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
28.03.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що до стажу позивача не було враховано період роботи з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року на Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому обєднанні, у звязку з тим, що у трудовій книжці запис завірений печаткою, яка не читається, а інші документи, передбачені «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» відсутні, також не враховано період роботи з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року.
Разом з відзивом до суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про заміну відповідача з Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Клопотання вмотивоване реорганізацією органів Пенсійного фонду України на підставі постанови Кабінету міністрів України від 08.11.2017 року № 821.
Суд вважає клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обґрунтованим, а тому доходить до висновку про необхідність здійснити заміну відповідача по справі з Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 13.06.1979 року по 31.05.1989 року працювала на філії Дніпропетровського комбінату мякої іграшки, з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, з 21.05.1990 року по 17.04.1992 року на Дніпропетровському виробничо-торгівельно взуттєво обувному обєднанні, з 09.12.1999 року по 12.05.2000 року перебувала на обліку у Тернівському міському центрі зайнятості, з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року на добровільному страхуванні.
21.12.2017 року позивач звернулась до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Рішенням комісії щодо розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій при Павлоградському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.12.2017 року № 317 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком з посиланням на те, що у позивача відсутній загальний стаж для призначення пенсії за віком, до стажу не зараховано періоди роботи з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, оскільки у трудовій книжці запис завірений печаткою, яка не читається, а інші документи, передбачені «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» відсутні, також не враховано період роботи з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року.

Не погодившись з отриманим рішення від 29.12.2017 року, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки після досягнення ними 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Згідно п. 20 вказаної Постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також за змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

З наданої трудової книжки вбачається, що позивач дійсно працювала з 13.06.1979 року по 31.05.1989 року на філії Дніпропетровського комбінату мякої іграшки, з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, з 21.05.1990 року по 17.04.1992 року на Дніпропетровському виробничо-торгівельно взуттєво обувному обєднанні.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 від 29 липня 1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 від 29 липня 1993 року у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Разом з тим, відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу роботи період з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року на Дніпропетровському виробничо-торгівельно взуттєво обувному обєднанні з тих підстав, що запис завірений печаткою, яка не читається, відповідач не надав оцінку тому факту, що на час завірення запису в трудовій книжці, а саме 23.01.1990 року, порядок заповнення трудової книжки не було врегульовано нормами Інструкції № 58 від 29 липня 1993 року, оскільки цей нормативний акт було прийнято пізніше вчинення спірного завірення печаткою.

Крім того, відмовляючи у зарахуванні стажу роботи у період з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, відповідачем у рішенні не наведені жодні підстави щодо відмови у зарахуванні даного періоду роботи.

Отже, відповідачем не наведено жодного порушення з боку позивача, яке б відповідно до чинного законодавства було б підставою для не зарахування до трудового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року на Дніпропетровському виробничо-торгівельно взуттєво обувному обєднанні. Діючи поза законом, відповідач тим самим свавільно втрутився у право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту шляхом задоволення вимог позивача в цій частині.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини на які посилається відповідач є необґрунтованими та не можуть порушувати законні права позивача на включення періодів її роботи з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року на вищезазначеному підприємстві до складу стажу, який дає право на призначення пенсії.

Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача зарахувати до загального трудового стажу період трудової діяльності на Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому об'єднанні з 21.05.1990 року по 17.04.1992 року, то суд зазначає, що відповідачем до загального трудового стажу було зараховано період роботи з 21.05.1990 року по 31.12.1990 року та з 01.01.1992 року по 17.04.1992 року, що не заперечувалось позивачем у позовній заяві, таким чином не зарахованим відповідачем лишився період з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, який і підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача.

Виходячи з вищезазначеного, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 51500) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 317 від 29.12.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу період трудової діяльності ОСОБА_1 в Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому об'єднанні з 01.08.1989 року по 23.01.1990 року, з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року, призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 - пенсію за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 21.12.2017 року.

У задоволенні частини позовних вимог щодо зарахування до загального трудового стажу періоду трудової діяльності ОСОБА_1 в Дніпропетровському виробничо-торгівельному взуттєвому об'єднанні з 01.01.1991 року по 31.12.1991 року відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя ОСОБА_2