Справа № 335/15592/17(2-а/335/695/2017)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2018 року справа № 335/15592/17(2-а/335/695/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.,

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2018 (суддя Рибалко Н.І., дата складання повного тексту 16.02.2018)

у справі № 335/15592/17(2-а/335/695/2017)

за адміністративним позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

"15" грудня 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неприйняття заяви від 21.07.2017 року з доданими документами та бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_2; зобов'язати відповідача перерахувати розмір та поновити виплату ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з 07.10.2009 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, на визначений пенсіонером банківський рахунок; встановити контроль за виконанням судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача гарантованого Конституцією права отримувати пенсію на території України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2018 р. у справі № 335/15592/17(2-а/335/695/2017) адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неприйняття заяви від 21.07.2017 року про проведення перерахунку та поновлення виплати пенсії з доданими документами, яка подана представником ОСОБА_2

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти від уповноваженого представника позивача заяву про проведення перерахунку та поновлення виплати пенсії із доданими до неї документи та прийняти по ній рішення відповідно до чинного законодавства.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2018 р. у справі № 335/15592/17(2-а/335/695/2017), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що відповідно до чинного порядку заяву про призначення пенсії пенсіонер повинен подати особисто,подання заяви через представника не допускається.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з 21.01.2000 року ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де проживає і по теперішній час.

До виїзду за кордон, з 05.10.1992 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до законодавства про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1.

Представник позивача, на підставі посвідченої у встановленому законом порядку довіреності, звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України із заявою встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії від 21.07.2017 року, в якій ставилось питання про необхідність перерахувати та поновити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, як військовослужбовцю, який на час звернення представника із заявою проживає у державі Ізраїль. Документи на поновлення виплати пенсії були направлені представником позивача поштовим зв'язком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області своїм листом повернуло представнику документи ОСОБА_2 на 6 арк., оскільки, за твердженням відповідача, поновлення виплати пенсії проводиться на підставі особистого звернення пенсіонера з відповідною заявою до органу, що призначає пенсію, що передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Подібні дії відповідача слугували підставою для звернення останнього до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивачі як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Згідно з пунктом 1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі - Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Із відповідей відповідача вбачається, що єдиною перешкодою для реалізації права на поновлення пенсійної виплати позивачам є подання відповідних заяв не особисто пенсіонером, а його представником.

Проте, представник звертаючись із заявами до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в інтересах ОСОБА_2, діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріально, якою зокрема, наділявся повноваженнями вчиняти дії, пов'язані з поновленням виплати пенсії.

Враховуючи викладене, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області безпідставно не взяло на облік ОСОБА_2 як пенсіонера, за поданням документів представником позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2018 р. у справі № 335/15592/17(2-а/335/695/2017) - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2018 р. у справі № 335/15592/17(2-а/335/695/2017) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко