Справа № 817/231/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2018 року м. Рівне №817/231/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 01 березня 2018 року); представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 03 листопада 2017 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного малого підприємства-фірми «Спецрембуд» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень.

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Приватного малого підприємства-фірми «Спецрембуд» (далі іменується - позивач) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанову №02/01-22 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.10.2017 та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04.10.2017.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виготовляв проектну документацію на реконструкцію будівлі головного управління статистики розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (далі іменується - Об'єкт). При цьому, реконструкція об'єкта не передбачала зміни зовнішніх геометричних розмірів. Згідно робочого проекту геометричні розміри об'єкта до реконструкції становлять 15,0 метрів на 12,8 метрів. Згідно Висновку Управління містобудування та архітектури від 20.03.2008 №418 і Висновку про погодження надання земельної ділянки та обмеження в її використанні від 03.04.2008 № 02-407 для обслуговування надано земельну ділянку загальною площею 260,0 метрів квадратних. Таким чином, площа об'єкта становить 192,0 метра квадратних. Звідси слідує, що площа фактично вільної від забудови земельної ділянки становить 68,0 метра квадратних, а отже межа земельної ділянки від стін об'єкта віддалена на 1,2 метра. З урахуванням вимог до розмірів пандуса технічне їх облаштування неможливе. Тому у відповідності до частини 4 статті 34 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» земельна ділянка під реконструкцію об'єкта не надавалась. Додатково позивач вказує, що в порушення вимог чинного законодавства України ні в матеріалах перевірки, ні в постанові по справі про адміністративне правопорушення від 12.10.2017 № 02/01-22 не розкрито суті правопорушення та часу його вчинення, а зазначені в ній відповідачем норми права носять відсильний характер.

Ухвалою суду від 29.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 26.03.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що позивачем здійснено зміну геометричних розмірів об'єкта, а отже це передбачає обов'язкове отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Вказує, що положення пункту 4.5. розділу 4 державних будівельних норм ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» застосовується лише до даного ДБН, а застосуванню підлягають пункти 4.1 і 4.4. розділу 4 ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення». Окрім того, зазначає, що в постанову по справі про адміністративне правопорушення від 12.10.2017 № 02/01-22 на виконання пункту 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 внесено всі необхідні відомості.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 10.05.2018.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради ОСОБА_3 підписано направлення від 22.09.2017 для проведення планового (позапланового) заходу №21-ПП/3 на об'єкті «Реконструкція будівлі головного управління статистики на АДРЕСА_2» щодо отримання суб'єктом містобудування ПМПФ «СПЕЦРЕМБУД» (розробник проектної документації, ГІП ОСОБА_4) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час проведення підготовчих та будівельних робіт на підставі наказів Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради від 19.09.2017 №19-пп і від 22.09.2017 № 21-пп.

За результатом проведеної перевірки відповідачем складено Акт перевірки «Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт» № 21-ПП (далі іменується - Акт перевірки) (а.с. 10).

На підставі Акта перевірки відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.10.2017 (далі іменується - Протокол), про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 2 Закону України від 14.10.1994 №208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі іменується - Закон України №208/94-ВР) (а.с. 21).

Одночасно винесено Припис про усунення порушень вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04.10.2017 (далі іменується - Припис), яким вимагалося усунути виявлені під час проведеної перевірки порушення (а.с. 23).

Відповідачем винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення за №02/01-22 від 12.10.2017 (далі іменується - Постанова), якою визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 2 Закону України №208/94-ВР, та накладено штраф в розмірі 109620 (сто дев'ять тисяч шістсот дві) гривні 00 копійок.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень - Припису та Постанови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Згідно наказу від 09.11.2015 № 31А ПМПФ «СПЕЦРЕМБУД» призначено головним інженером проекту по об'єкту «Реконструкція (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по АДРЕСА_2».

Як передбачено розробленим на замовлення Робочим проектом «Реконструкція (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по АДРЕСА_2» (далі по тексту - Проект), реконструкція Об'єкту передбачала: влаштування монолітної плити під фундамент; демонтаж дерев'яного перекриття; влаштування монолітного залізобетонного перекриття; влаштування тяжів.

Зі змісту Акту перевірки слідує, що перевіркою було виявлено наступні порушення: абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону України від 20.05.1999 №687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі іменується - Закон України №687-XIV); статті 29 і частини 1 статті 31 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі іменується - Закон України №3038-VI); підпункту 4.2., пунктів 8 і 9 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 №45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2011 № 651/19389 (далі іменується - Порядок №45), а саме:

проектна документація на будівництво об'єкта розроблена і передана замовнику без урахування вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; не враховано вимоги містобудівної документації «Плану зонування території м.Рівне», а саме не враховано зону регулювання забудови ІІ категорії (пункту 11.8. розділу 11 державних будівельних норм ДБН 360-92); проектування здійснено без містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Оскаржувана постанова отримана позивачем поштовим зв'язком 17.10.2017.

При цьому, судом встановлено під час дослідження наданих відповідачем копій документів Проекту геометричні розміри об'єкта до реконструкції становлять 15,0 метрів на 12,8 метрів. Як свідчать надані відповідачем копій документів Проекту геометричні розміри об'єкта після реконструкції з урахуванням облаштованих навісів становлять ті самі 15,0 метрів на 12,9 метрів.

Частиною 4 статті 34 Закону України №3038-VI передбачено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

При чому, в оскаржуваній постанові міститься посилання на те, що позивач був зобов'язаний отримати містобудівні умови і обмеження, оскільки відбулася зміна розмірів об'єкта.

Проте, ані оскаржуваний Припис, ані оскаржувана Постанова не містять будь-яких зазначень щодо зміненої, на думку відповідача, площі об'єкта.

Таким чином, суду не доведено відповідачем факт зміни геометричних розмірів об'єкта.

Стосовно необхідності застосування саме пунктів 4.1 і 4.4. розділу 4 ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» та неможливості застосування пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно розділу 1 «Сфера застосування» ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» вимоги цього документа поширюються на проектування та реконструкцію цивільних (житлових та громадських) будинків та споруд з урахуванням потреб людей, які відносяться до маломобільних груп населення (далі - МГН), функціонально-планувальні елементи будинків і споруд, їх земельні ділянки, а також на вхідні вузли, комунікації, шляхи евакуації, приміщення (зони) проживання, об слуговування і робочі місця, а також їх інформаційне та інженерне обладнання.

Розділ 2 вкащаного вище ДБН містить посилання в тому числі на вимоги ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди».

Таким чином, положеннями ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» передбачено їх узгодження з положеннями ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди». А отже твердження відповідача про неможливість застосування вимог пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» не заслуговує на увагу.

У відповідності до пункту 4.1. розділу «Загальні положення» ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» при проектуванні та реконструкції громадських і житлових будинків слід передбачати для інвалідів і громадян інших маломобільних груп населення умови життєдіяльності, однакові з рештою категорій населення.

Дана норма є відсильною та носить загальний характер, окрім цього не розкриває саму суть вчиненого позивачем порушення.

Пунктом 4.4. розділу 4 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» встановлено, що проектні рішення об'єктів, доступних для інвалідів, не повинні обмежувати умови життєдіяльності інших груп населення, а також ефективність експлуатації будинків. З цією метою слід проектувати адаптовані до потреб інвалідів універсальні елементи будинків і споруд, які використовуються усіма групами населення. Необхідність застосування спеціалізованих елементів, що враховують специфічні потреби інвалідів, установлюється завданням на проектування.

Одночасно з цим відповідачем не надано пояснень, яким чином враховуючи геометричні розміри об'єкта і площі наданої земельної ділянки для його обслуговування мало би бути забезпечено вимогу щодо прямої заборони обмеження умов життєдіяльності інших груп населення та ефективне використання об'єкта.

Саме тому суд дійшов висновку, що в даному випадку підлягає до застосування положення пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди».

Згідно пункту 4.5. розділу 4 ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» у випадку реконструкції чи розширення існуючих громадських будинків, а також багатофункціональних громадських будинків і комплексів допускаються відхилення від окремих параметрів

Як і у випадку з пунктом 4.1. розділу «Загальні положення» ДБН 2.2.-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» положення абзацу 2 частини 1 статті 26 ЗУ Про архітектурну діяльність, на яке посилається відповідач в Постанові, є відсильною, носить загальний характер і не розкриває саму суть вчиненого позивачем порушення.

При цьому суд вказує, що згідно пункту 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджено постановою Кабінету міністрів України від 23.05.2011 №553 форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном.

Пунктом 1 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 № 240 Про затвердження форм актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 липня 2012 р. №1116/21428, затверджено форму протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 5) і форму постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 6).

При цьому, преамбула вказаного вище наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України встановлює, що дані затверджені формі протоколу та постанови по справі про адміністративне правопорушення затверджені відповідно до статей 3 та 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», статей 2446, 254, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 15 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла на момент складення Протоколу) встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла на момент винесення Постанови) передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувана постанова не містить всіх необхідних реквізитів.

Окрім того, у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України №208/94-ВР, суб'єкти містобудування, які здійснюють проектування об'єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев'яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На момент притягнення позивача до відповідальності за вчинене правопорушення прожитковий мінімум на працездатну особу становив суму в розмірі 1684 гривні 00 копійок. Отже, відповідачем невірно визначено і розмір штрафу, що також свідчить про невідповідність Постанови чинному законодавству України та є підставою для скасування цієї Постанови.

Частина 1 статті 2 Закону України №208/94-ВР є бланкетною нормою і передбачає загальну відповідальність за здійснення проектування з порушенням вимог законодавства, то оскаржувана Постанова мала б містити конкретизацію матеріальних норм і правил, які начебто було порушено позивачем.

Отже, судом вжито всі можливі заходи для з'ясування спірних обставин, в свою чергу, належних доказів того, що позивача притягнуто до відповідальності з дотриманням вимог чинного законодавства надано не було.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних рішень в порядку статті 77 КАС України, відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена сума судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. відповідно до квитанції від 23.01.2018 №ПН1079522, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного малого підприємства-фірми «Спецрембуд» (місцезнаходження: 33028, місто Рівне, вулиця Генерала Безручка, 18, квартира 125; ) до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради (місцезнаходження: 33028, місто Рівне, вулиця Лермонтова, 6; ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради №02/01-22 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12 жовтня 2017 року та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04 жовтня 2017 року.

Присудити на користь Приватного малого підприємства-фірми «Спецрембуд» () суму судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 травня 2018 року.

Суддя Недашківська К.М.