Справа № 826/10791/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 травня 2018 року № 826/10791/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. , при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доЦентральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства внутрішніх справ України, Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України.
про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2017 №25/1 та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №25/1 про встановлення громадянину ОСОБА_1 причинного зв'язку захворювання, як такого, що отримано в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

- зобов'язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про встановлення причинного зв'язку захворювання громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такого, що пов'язане з виконанням службових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в органах і підрозділах МВС СРСР, МВС України, в тому числі на посаді старшого інструктора хімічної і радіаційної розвідки. Так, внаслідок впливу негативних факторів несення служби, під час перебування на службі та виконання службових обов'язків позивач захворів, в результаті чого позивачу було видалено праву нирку. За насідками медичного огляду позивача, Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України, було прийнято постанову від 07.06.2017 №25/1, якою встановлено причинний зв'язок захворювання позивача «Так, отримано в період проходження служби в органах внутрішніх справ», проте позивач наголошує, що отримане ним захворювання, пов'язане саме з виконанням службових обов'язків.

Представником Центральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України у відзиві на позовну заяву зазначено, що причинний зв'язок захворювання позивачу встановлено вірно, відповідно до чинного на момент отримання захворювання законодавства та Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС від 28.04.2017 №559/30427. Також відповідачем було зазначено, що він не має права довільно тлумачити питання встановлення причинного зв'язку захворювань, комісія зобов'язана приймати постанови по причинному зв'язку тільки у тих формулюваннях, які передбачені чинними нормативними документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2018 було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: Міністерство внутрішніх справ України та Центральний госпіталь Міністерства внутрішніх справ України.

Представником Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України також було надано відзив на позову заяву, в якому вказано аналогічні пояснення тим, що були надані представником Центральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України. Також відповідачем було зазначено, що він не згоден з залученням його в якості співвідповідача по справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 20.11.1969 по 29.11.1993 проходив службу в органах і підрозділах Міністерства внутрішніх справ СРСР, Міністерства внутрішніх справ України. Є ветераном органів внутрішніх справ (посвідчення серії А №062310 від 04.04.2013).

За результатами проведення медичного огляду, проведеного 07.11.1993, позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та встановлено причинний зв'язок діагностованого захворювання, як отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ (свідоцтво про хворобу від 07.11.1993 №192).

Також, позивачу встановлено 3-тю групу інвалідності, у зв'язку з втратою 60% працездатності по захворюванню, отриманому під час проходження служби в органах внутрішніх справ (довідка від 20.03.2013 №013022).

Не погоджуючись з рішенням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства внутрішніх справ України щодо встановлення причинного зв'язку захворювання та з відмовою вищезазначеного органу у встановлені причинного зв'язку захворювання, що пов'язане з виконанням службових обов'язків, позивач оскаржив таку відмову в судовому порядку.

За наслідками судового оскарження, Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України було проведено медичний огляд ОСОБА_1 та прийнято постанову 07.06.2017 №25/1, якою встановлено причинний зв'язок захворювання позивача «Так, отримано в період проходження служби в органах внутрішніх справ».

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, оскільки, на його думку, отримане ним захворювання, пов'язане саме з виконанням службових обов'язків, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (наді за текстом Положення №285).

Відповідно до пункту 2 Розділу І Положення № 285, медичні (військово-лікарські) і комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони І здоров'я МВС та Національної гвардії України (далі - НГУ) для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Основним завданням військово-лікарської комісії є визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового й начальницького складу) (підпункт 3 пункту 3 Розділу І Положення №285).

Відповідно до абзаців 7, 9 пункту 5 Розділу І Положення №285 постанови ВЛК щодо причинного зв'язку захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) приймаються згідно з вимогами відповідних розділів цього Положення та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв'язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби.

Відповідно до пункту 1 Розділу VIII Положення №285 за результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв'язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва).

Пунктом 18 Розділу 8 Положення №285 встановлено, що Визначення причинного зв'язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз.

Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об'єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО) (пункт 2 Розділу 2 Положення №285).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час звільнення позивача у 1993 році, порядок визначення причинного зв'язку між виконанням службових обов'язків та набутою хворобою, встановлювався наказом Міністерства внутрішніх справ СРСР №115 від 25.05.1988 "Положение о медицинском освидетельствовании в органах внутренних дел и внутренних войсках МВД СССР" (далі за текстом - Положення №115).

Так, відповідач, приймаючи оскаржувану в даному разі постанову, керувався приписами чинного на час звільнення позивача зі служби Положення №115 та чинного на момент винесення оскаржуваної постанови, Положення №285.

Приписами підпункту 6.19 пункту 6 Положення №115 визначено, що «При определении причинной связи заболеваний лицам рядового и начальствующего состава военно-врачебной комиссией выносятся постановления следующего содержания:

- "Заболевание, да, связано с пребыванием на фронте";

- "Заболевание, да, получено при исполнении обязанностей военной службы";

- "Заболевание, да, получено в период прохождения службы в органах внутренних дел" (офіційний переклад на українську мову відсутній).

Тобто, як вбачається з приписів Положення №115, в ньому відсутнє формулювання причинного зв'язку захворювання, як такого, що пов'язане з виконанням службових обов'язків.

Також, проаналізувавши приписи Розділу VIII Положення №285 суд звертає увагу, що Постанови ВЛК про причинний зв'язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейських приймаються у таких формулюваннях:

- «Захворювання, поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов'язане з виконанням службових обов'язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання діагностовано, поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане в період служби в країнах на території інших держав, які вели бойові дії, згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63;

- «Захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в поліції» - якщо воно діагностовано в період проходження служби в поліції та/або органах внутрішніх справ (міліції) або коли захворювання було діагностовано до служби, а в період служби досягло такого розвитку, що призводить до прийняття рішення про непридатність;

- «Захворювання, ТАК, пов'язане з виконанням службових обов'язків з ліквідації наслідків аварії» (вказується АЕС, ядерний об'єкт, ядерна енергетична установка тощо);

- «Захворювання, ТАК, пов'язане з наслідками ядерної катастрофи (зазначити якої) в період проходження служби» - якщо захворювання діагностовано в період проходження служби в зонах підвищеного радіаційного забруднення внаслідок аварії (АЕС чи інший ядерний об'єкт).

Тобто, як вбачається з приписів Положень №115 та №285, законодавством чітко визначено в яких формулюваннях приймаються відповідні постанови щодо встановлення причинного зв'язку захворювання та у яких випадках.

Проте, позивачем не надано суду доказів того, що ним було отримано травми, контузії чи каліцтва в період служби в країнах на території інших держав, які вели бойові дії, згідно з Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63, чи в результаті ліквідації наслідків ядерної аварії.

Разом з тим суд не бере до уваги посилання позивача, на приписи пункту 1.78 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85 (далі - Порядок №85), як на обґрунтування позову, оскільки зазначений Порядок втратив чинність 26.05.2017 на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 03.04.2017 №285, а рішення щодо встановлення причинного зв'язка захворювання ОСОБА_1 прийнято Центральною військово-лікарською комісією 07.06.2017, тобто вже на момент набрання законної сили Порядку №285 (26.05.2017).

Крім того, суд акцентує увагу, що позивачем не обґрунтовані посиланні на норми Порядку №85, оскільки, згідно з пунктом 1.78 Порядку №85, постанови ВЛК про причинний зв'язок виносяться в таких формулюваннях, зокрема, "Захворювання, ТАК, пов'язане з виконанням службових обов'язків" в разі захворювання:

- у зв'язку з виконанням функції донора;

- при інфікуванні під час виконання службових обов'язків в осередках особливо небезпечних інфекцій.

Однак, позивачем не надано суду доказів виконання ним функцій донора чи доказів інфікування під час виконання службових обов'язків в осередках особливо небезпечних інфекцій, що, як наслідок, могло сприяти виникненню відповідного захворювання у позивача.

З огляду на зазначене, враховуючи доводи сторін по справі, суд приходить до висновку, що Центральною військово-лікарською комісією Міністерства внутрішніх справ України було правомірно, в межах чинного законодавства та в межах своїх повноважень, встановлено ОСОБА_1 причинний зв'язок захворювання, як такий, що отриманий в період проходження служби в органах внутрішніх справ, зворотнього в процесі розгляду справи позивачем не доведено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.