Справа № 826/24433/15
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2018 року № 826/24433/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» щодо визнання договору № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 05.02.2015 р. нікчемним.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» за договором № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 05.02.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 05.02.2015 р. за рахунок Фонду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, чим порушено право останнього на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідачів 1, 2 в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Згідно наданих письмових заперечень відповідач 1 проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні з тих підстав, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Фактично кошти вносилися третьою особою, що є порушенням умов договору, а відтак правочин позивача було визнано нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник відповідача 2 згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладникам, а тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою Переліку вкладників.

Враховуючи неявку в судове засідання представників відповідачів 1,2, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017 р.).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено ряд договорів депозиту/банківського рахунку, за якими позивачем було передано грошові кошти, а саме:

1) відповідно до договору № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 05.02.2015 р., - у сумі 5000,00 доларів США;

2) на поточний рахунок № НОМЕР_2, відповідно до договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку у доларах США, - у сумі 57,04 доларів США;

3) на поточний рахунок № НОМЕР_3, відповідно до договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривнях, - у сумі 1165,32 грн.

Кошти, відповідно до договору № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 05.02.2015 р., було перераховано з «транзитного рахунку для перерахунку та інших рахунків» на вкладний рахунок позивача на підставі меморіального ордеру № 9137633 від 05.02.2015 р.

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02 березня 2015 року Виконавчою дирекцією прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» № 51, на підставі якого, з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 08 квітня 2015 року № 71 до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» внесено зміни, шляхом викладення пункту 2 цього рішення у такій редакції: « 2. Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03 серпня 2015 року № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15.09.2015 р., призначеної наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29 травня 2015 року, комісія дійшла висновку, що договори банківських вкладів, укладені між банком та фізичними особами після 16 січня 2015 року включно, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є одночасно кредиторами банку, є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452).

Наказом уповноваженої особи Фонду «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» № 813 від 16 вересня 2015 року вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів банківських вкладів (депозитів), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 02 жовтня 2015 року № 664 Виконавчою дирекцією Фонду 02 жовтня 2015 року прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 181.

Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича строком на 2 роки - з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

11.06.2015 р. АТ «Дельта Банк» почав виплати коштів вкладникам за договорами, строк яких закінчився до 03.03.2015 р. включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

З метою отримання коштів позивач звернувся до АТ «Ощадбанк», що здійснює виплату коштів у м.Києві, проте позивачу було відмовлено через відсутність його імені в реєстрах вкладників АТ «Дельта Банк» для виплати відшкодування.

19.06.2015 р. позивач звернувся із запитами на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в яких заявив свої вимоги кредитора.

18.06.2015 р. позивачем отримано лист від АТ «Дельта Банк», в якому було зазначено, що «кошти, які знаходяться на рахунках позивача можуть бути тимчасово заблоковані на період проведення додаткової перевірки до закінчення дії тимчасової адміністрації в банку».

21.07.2015 р. та 06.08.2015 р. позивачем отримано листи від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який повідомив про відсутність у нього інформації стосовно позивача.

З метою отримання коштів, позивач звернувся до АБ «Укргазбанк», що здійснює виплату коштів в м.Києві, де позивачу було повідомлено, що його було включено в реєстри вкладників АТ «Дельта Банк» для виплати відшкодування лише в сумі 2 699,73 грн., яка була отримана ним 29.10.2015 р.

Тобто, до вимог як кредитора банку було включено лише вимоги щодо відшкодування коштів, які перебували на поточному рахунку № НОМЕР_2, відповідно до договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку, - у сумі 57,04 доларів США та поточному рахунку № НОМЕР_3 до договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривнях, - у сумі 1165,32 грн.

22.10.2015 р. позивачем отримано виписку по угоді № 004-28520-050215 від 05.02.2015 р. про рух коштів за вкладом у період з 05.02.2015 р. по 22.10.2015 р.

Вказаною випискою підтверджується зарахування 05.02.2015 р. коштів в сумі 5000,00 доларів США на особовий рахунок позивача № 9558, відкритий відповідно до п. 1.6 депозитного договору.

Також виписка про процентному рахунку свідчить про те, що у період з 12.02.2015 р. по 07.10.2015 р. АТ «Дельта Банк» здійснював нарахування відсотків по угоді № 004-28520-050215 від 05.02.2015 р.

Однак, згідно із наказом № 813 від 16.09.2015 р. здійснено повернення коштів ОСОБА_3, внаслідок застосування нікчемності Договору банківського вкладу № 004-28520-050215 банківського вкладу від 05.02.2015 р.

Відповідно до інформації отриманої в усному порядку від працівників АТ «Дельта Банк» договір № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США, укладений між позивачем та АТ «Дельта Банк» 05.02.2015 р. ймовірно визнано нікчемним на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Позивач, вважаючи прийняте рішення протиправним, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Водночас, відповідно до ч. 2 та п.1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У відповідності до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Так як вбачається з Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 р. № 492 (далі - Інструкція), Інструкція регулює правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні (далі - банки) поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму (далі - клієнти).

Згідно п. 1.5 Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

У відповідності до п. 10.12 кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

Абзацом 2 вказаного пункту передбачено, що на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

У відповідності до ст. 13 Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

В розумінні вказаної норми, умови, які суперечать вказаній Інструкції, та дозволяють зарахування на депозит вкладника коштів, що є власністю третіх осіб, є безумовною перевагою перед іншими особами, що вносять власні кошти на депозит зі своїх рахунків або готівкою в касу банку.

Саме для уникнення таких випадків, приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452) визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 38 названого Закону протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (в тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьої цієї статті.

Перевірка здійснювалася на виконання наказу Уповноваженої особи Фонду № 408 від 29.05.2015 р. та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 р.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені, зокрема, між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем. після 16.01.2015 р.

Так, дії позивача призвели до перерахування з власних поточних коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк» та були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнта - ініціатора операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, а тому існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна.

Вказані фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу.

Окрім того, вказані операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті у банку було здійснено в період дії постанови Національного банку України № 962/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

Так, згідно вказаної постанови заборонялося проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

В рішенні Виконавчої дирекції Фонду зазначено, що керівників структурних підрозділів банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлених вищевказаною постановою лише 15.01.2015 р., а, отже, факт надання преваги банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 р. включно.

Таким чином, укладення між банком та позивачем після 16.01.2015 р. договору банківського вкладу за яким здійснювалось зарахування коштів на вкладний рахунок позивача від ОСОБА_3, який є кредитором банку, та який не міг розраховувати на відшкодування коштів за рахунок мало наслідком надання банком позивачу переваги перед іншими кредиторами. Отже, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третю особу.

Відповідно до п. 1.8 договору № 004-28520-050215 від 05.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти були зараховані позивачу від ОСОБА_3, з метою отримання ним відшкодування коштів за рахунок Фонду за допомогою бенефіціара - позивача, що в результаті було спрямовано на збільшення видатків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та є безумовною перевагою для останнього, а відтак рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» щодо визнання договору № 004-28520-050215 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США від 05.02.2015 р. нікчемним, суд визнає правомірними.

Наведена позиція узгоджується із висновками Київського апеляційного адміністративного суду, викладеними в постанові від 19.04.2018 р. по справі № 826/17358/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, та пояснення сторін за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,РНОКПП НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко