Справа № 200/3281/17(2-а/200/523/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2017 року справа № 200/3281/17(2-а/200/523/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.,

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у справі № 200/3281/17(2-а/200/523/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2017 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську 2 роти 1 батальйону Пшеничного Владислава Олександровича про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 лютого 2017 року приблизно о 13 годині 06 хвилин позивач здійснював рух по проспекту Дмитра Яворницького в м. Дніпро в напрямку вулиці Гоголя на власному транспортному засобі. В салоні автомобіля, окрім водія, знаходився пасажир - ОСОБА_3. В ході прямування по проїзній частині маршрутне таксі, яке рухалось попереду автомобіля позивача, здійснило різке маневрування (перестроювання), що створило небезпеку для учасників руху та позивача зокрема. Внаслідок вказаного маневру позивач, з метою уникнення дорожньо- транспортної пригоди, був змушений прийняти вправо та здійснити вимушену зупинку в районі будинку 49, розташованого на пр. Д. Яворницького в м. Дніпро через існуючу перешкоду для руху та шоковий стан як самого водія, так і пасажира, який знаходився в салоні. Позивачем згідно вимог пункту 9.9. а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі по тексту - Правила), було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію, транспортний засіб позивача не створював перешкод для руху, оглядовість дороги не була обмежена. З метою відновлення власного нормального психофізіологічного стану, що унеможливить створення небезпеки для інших учасників руху, та перевірки стану пасажира автомобіля і, у разі необхідності, надання останньому відповідної допомоги, позивач близько 3 хвилин здійснював вимушену зупинку. При цьому необхідно звернути увагу на те, що оскільки зупинка була викликана вищезазначеними обставинами, водій та пасажир не залишали салону автомобіля. Переконавшись у нормалізації власного стану та стану пасажира транспортного засобу, відсутності небезпеки для учасників руху, позивач розпочав рух транспортного засобу, але був зупинений співробітником поліції. Незважаючи на надані позивачем пояснення щодо підстав зупинки транспортного засобу та однозначного кваліфікуючи дії позивача як «стоянку», працівник поліції розпочав складення постанови про накладення адміністративного стягнення серія АР №245048 від 18 лютого 2017 року, яке є оскаржуваним рішенням суб'єкта владних повноважень у даній справі.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 18 лютого 2017 року відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №245048.

Згідно змісту вказаної постанови 18 лютого 2017 року позивач, як водій транспортного засобу Volkswagen Golf номерний знак АЄ 4575 НН здійснив стоянку в зоні пішохідного переходу ближче 20 метрів, чим порушив пункт 15.10, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 15.10 ПДР стоянка забороняється: а) у місцях де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краютротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; г) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 1.10. Правил стоянкою є припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

У відповідності до зазначеного пункту зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

При цьому вимушеною зупинкою у розумінні Правил дорожнього руху є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Позивач зазначив, що вимушена зупинка тривала близько 4 хвилин, з причини шокового стану як водія автомобіля так і пасажира внаслідок здійснення різкого маневру автомобіля, який рухався попереду, що створило небезпеку для учасників руху, у тому числі і позивача.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у справі № 200/3281/17(2-а/200/523/17) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник