Справа № 804/2003/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2018 року Справа № 804/2003/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпровської обласної ради про визнання протиправними дії, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради, в якій позивачі просили:
визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради в частині не направлення інформаційного запита ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;
визнати протиправними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради не зазначення у листі від 03 січня 2018 року № 01-01/03 порядку оскарження відмови ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні запитів на інформацію від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017року № 01-04/957;
визнати протиправними дії, бездіяльність Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо ненадання у повному обсязі публічної інформації по суті за запитами про надання публічної інформації від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 ОСОБА_2, ОСОБА_3;
зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 повну запитувану інформацію по суті запитів від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957.
допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобовязання Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідь на запити від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957, відповідно до ч.1 п.1 ст. 263 та ч.1 п.7 ст. 371 КАС;
- встановити строку для подання відповідачем до суду звіту про виконання рішення суду (ч.1 ст. 382 КАС), на протязі пяти днів з дня набрання рішення суду законної сили.
- постановити окрему ухвалу, в якій визначити порушення з боку відповідача обовязку розпорядника інформації за вимогами Закону України Про доступ до публічної інформації в області інформаційних правовідносин та про викладене в окремій ухвалі порушення довести до відома Дніпровської обласної ради.
В обґрунтування своїх вимог позивачі, зазначили, що вони звернулись до відповідача із колективним інформаційним запитом від 27.12.2017 року про надання інформації, яка відноситься до загальної публічної інформації, проте відповідачем було відмовлено у наданні запитуваної інформації та вказано, що відповідач не має повноважень розпорядника інформації. Позивачі вважають вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у звязку з чим просили суд позовні вимоги задовольнити.
Також, ухвалою суду відкрито провадження, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
12.04.2018р. до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив повністю, із посиланням на пункт 2.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016р. №10, зазначив, що відповідач не може виконувати обовязки розпорядника інформації, у зв'язку із чим відповідачем правомірно було надано відповідь на запит. До запиту не було надано жодних документів щодо громадської організації, яку представляють заявники.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.12.2017 року подали до Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради інформаційний запит На отримання публічної інформації, зареєстрований 27.12.2017 за вхідним номером 01-04/958, в якому заявниці, із посиланням на статті 3, 4, 13, 14 Закону України Про доступ до публічної інформації, просили надати створену та задокументовану розпорядником інформації на носіях інформацію, як загальну публічну інформацію наступного змісту:
текст бюджету КВНЗ «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР, рішення про його затвердження на 2016 рік;
розпис бюджету КВНЗ «Дніпровський базовий медичний коледж» ДОР на 2016 рік;
скільки усього було затрачено бюджетних коштів (сумарна сума) у 2016р. на ремонти учбових класів/аудиторій і надайте перелік цих класів та також зазначте точно скільки затрачено у грн. з фонду коледжу та батьківського? І чи витрачені вони за метою, і чи були по яким учбовим класам залишки та у якому розмірі у грн.? Надайте з цього питання вичерпну інформацію.
Також, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.12.2017 року подали до Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради інформаційний запит На отримання публічної інформації, зареєстрований 27.12.2017 за вхідним номером 01-04/957, в якому заявниці, із посиланням на статті 3, 4, 13, 14 Закону України Про доступ до публічної інформації, просили надати створену та задокументовану розпорядником інформації на носіях інформацію, як загальну публічну інформацію наступного змісту:
про трудові збори (далі «збори») колективу закладу освіти, які відбулися у закладі освіти 15.12.2017 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
надайте нам точний час (год, хв 15.12.2017) і де (у якому приміщенні закладу) їх проведення та загальну кількість працівників трудового колективу (наглядачів або відвідувачів закладу), які були присутні на цих «зборах»;
яка була повістка дня «зборів» і якими підставами була обумовлена їх терміновість проведення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2?
хто (П.І.Б.) був ініціатором проведення «зборів» та П.І.Б. головатого на «зборах», кого (П.І.Б.) слухали на «зборах», о котрій годині дня «збори» трудового колективу були завершені і що саме було постановлено на цих «зборах» у відношенні Т ОСОБА_3 та ОСОБА_2?
приєднайте до відповіді копію протоколу засідання цих «зборів» від 15.12.17 р. разом із усіма колективними зверненням із підписами працівників закладу ,які КЗ направляв у період листопада 2017 р. про день та час надання відповіді на цей запит стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 безпосередньо на адресу суддів Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська.
На інформаційний запит від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957, Комунальним вищим навчальним закладом Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради 03.01.2018 року повідомлено, що згідно ч.3 ст.13 Закону України Про доступ до публічної інформації Дніпровський базовий медичний коледж не має повноважень розпорядника інформації щодо заданих питань.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України Про доступ до публічної інформації від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).
Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація є відкритою. Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію.
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в даному спорі відсутні.
Частиною 2 ст. 10-1 Закону № 2939-VI визначено, що будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обовязковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Згідно з п.6 ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов'язаний, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Відповідно до статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
При цьому, слід зазначити, що у силу норм ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону, оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.
За висновками Вищого адміністративного суду України в тексті Довідки про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України Про доступ до публічної інформації, датованій 01.06.2013 року, юрисдикція адміністративних судів поширюється на будь-які спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації, які виникають у правовідносинах, врегульованих Законом України Про доступ до публічної інформації, в тому числі якщо й відповідачем у такому спорі є не суб'єкт владних повноважень.
Таким чином, твердження представника відповідача про не поширення юрисдикції адміністративних судів на даний спір є необґрунтованими.
При цьому, суд зазначає, що заява від 27.12.2017 року подана фізичними особами із позначкою представники Громадської організації, однак, без зазначення найменування такої організації, у зв'язку із чим суд розглядає вказану заяву як таку, що подана фізичними особами позивачами у цій справі, та розглядає як підставу звернення до суду порушення прав позивачів як заявників запиту на публічну інформацію.
Предметом заявленого позивачами спору є відмова в наданні інформації / дії по відмові в наданні запитуваної інформації, що є порушенням прав позивачів на доступ до публічної інформації.
Аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов'язана з виконанням особами делегованих повноважень суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 22 Закону України Про освіту, заклад освіти як субєкт господарювання може діяти в одному з таких статусів: бюджетна установа; неприбутковий заклад освіти; прибутковий заклад освіти.
Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.
Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
У листі від 03.01.2018 року № 01-01/03 відповідач зазначив, що не є розпорядником запитуваної інформації, при цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що спірний інформаційний запит було направлено (перенаправлено/скеровано) іншому розпорядникові інформації.
Таким чином, вимога позивачів щодо визнання протиправною бездіяльності Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради в частині не направлення інформаційного запиту ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» підлягає задоволенню.
Судом не встановлено іншу особу, крім відповідача, яка є належним розпорядником запитуваної позивачами публічної інформації.
Запитувана інформація стосується діяльності Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської міської ради, який фінансується із місцевого бюджету, інформація повязана з діяльністю закладу освіти становить суспільний інтерес - комунальний заклад є розпорядником інформації відповідно до статті 13 Закону №2939-VI, у зв'язку із чим оскаржена відмова у наданні запитуваної інформації є протиправною.
Таким чином, виходячи вищевикладеного, відповідач в даному випадку, є розпорядником публічної інформації, яка має суспільний інтерес і не може бути обмежена в доступі, що вказує на порушення відповідачем права позивачів на доступ до інформації і є підставою, на думку суду, для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційні запити від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 та зобов'язання Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідь на запити від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957, в порядку встановленому чинним законодавством України.
Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.
У листі від 03.01.2018 року № 01-01/03 відповідачем не зазначено прядок оскарження відмови, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради не зазначення у листі від 03 січня 2018 року № 01-01/03 порядку оскарження відмови ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні запитів на інформацію від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017року № 01-04/957.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача в ненаданні по суті на інформаційний запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 відповідно до вимог ст. 20 Закону України Про доступ до публічної інформації, суд не знайшов підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Так, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб'єкта владних повноважень це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв'язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб'єкта владних повноважень будь-яких дій.
Оскільки відповідь від 03.01.2018 року №01-01/03 все ж таки була надана відповідачем, то у суду відсутні правові підстави вважати такі дії відповідача бездіяльністю.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263 цього Кодексу.
У зв'язку із тим, що предметом цієї справи є не бездіяльність розпорядника інформації щодо розгляду запиту на інформацію, що вимагає наявності абсолютної бездіяльності щодо розгляду запита, а письмова відмова в наданні публічної інформації, відсутні підстави для застосування особливостей, передбачених статтями 263 та 371 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо негайного виконання рішення, у зв'язку із чим клопотання про звернення рішення у цій справі до негайного виконання не підлягає задоволенню.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
Згідно з положеннями частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.
З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.
Щодо клопотання позивачів про постановлення окремої ухвали, слід зазначити наступне.
Згідно із ст.249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Вказана норма закону дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.
Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються судовим рішенням, а також на причини й умови вчинення порушень для запобігання їх повторенню.
Більш того, суд звертає увагу позивача на те, що винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обовязком.
Таким чином, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивачів про постановлення окремої ухвали, оскільки не вбачає беззаперечних та необхідних підстав для реалізації такого права суду.
Також, враховуючи викладене, суд не приймає до уваги посилання відповідача про необхідність винесення окремої ухвали на позивачів, у звязку з зловживанням позивачами своїми правами, з посиланням на те, що у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувають позовні заяви до одного і того ж відповідача і з аналогічних підстав за відсутності предмета позову (справи №№804/1215/18, 804/896/18, 804/1214/18, 804/1486/18, 804//1536/18, 804/1800/18, 804/1551/18, 804/1710/18, 804/1932/18, 804/1951/18, 804/1959/18, 804/1757/18, 804/1115/18, 804/1114/18, 804/2011/18, 804/1960/18, 804/2003/18, 804/2000/18, 804/652/18), оскільки дослідивши вказані відповідачем справи, суд зазначає, що спори у даних справах є подібними, що виникли у відносинах, що регулюються одними нормами права, при цьому вони мають різний предмет спору, різні обставини справи, за змістом різні запити та відповіді на них.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 263 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради в частині не направлення інформаційного запиту ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача відповідно до вимог ч.3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Визнати протиправними дії Комунального вищого навчального закладу Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради в частині відмови в наданні запитуваної публічної інформації на інформаційні запити від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957 ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Визнати протиправними дії Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради щодо не зазначення у листі від 03 січня 2018 року № 01-01/03 порядку оскарження відмови ОСОБА_2, ОСОБА_3 в задоволенні запитів на інформацію від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017року № 01-04/957.
Зобов'язати Комунальний вищий навчальний заклад Дніпровський базовий медичний коледж Дніпровської обласної ради надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідь на запити від 27 грудня 2017 року № 01-04/958 та від 27 грудня 2017 року № 01-04/957, в порядку встановленому чинним законодавством України, із урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_4