Справа № 607/8540/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3530/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Гудима Л.Я.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року (суддя Сливка Л.М., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі № 607/8540/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС,

про визнання незаконною та скасування постанови,

встановив:

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову від 29.06.2017 р. №0106/50800/17 в справі про порушення митних правил про притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за ч.3 ст.470 МК України.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 10.04.2018 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним і необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального права, без повного зясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що справу про порушення митних правил розглянуто і оскаржену постанову винесено не уповноваженою особою ОСОБА_2 митниці. Також вказує апелянт, що суд першої інстанції не врахував доводів позивача про відсутність в його діях порушення ч.3 ст.470 МК України, оскільки розглядуваний транспортний засіб був у межах 10-ти денного строку вивезений на територію вільної економічної зони «Крим». Вказаний ТЗ призначений для особистого користування і тому на нього не поширюються вимоги щодо строків вивезення за межі митної території України. Крім того, апелянт зазначає про позбавлення його права на захист відповідачем та про нікчемність посилання відповідача на лист від 07.08.2015 р..

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.04.2018 р. та ухвалити нову постанову суду, якою задоволити позовні вимоги.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не зявились, хоча про час, дату та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що оскарженою постановою ОСОБА_2 митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0106/50800/17 від 29.06.2017 р. визнано позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень (а.с. 10, 31).

Вказана постанова від 29.06.2017 року винесена за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0106/50800/17 від 01.06.2017 р. та матеріалів справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України (а.с. 8, 29-67).

Із змісту вказаних матеріалів справи про порушення митних правил видно, що позивача визнано винним в тому, що він 27.04.2017 р. ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VIANO», р.н. KR860WP, куз.№WDF9205, у режимі «транзит», який був 04.05.2017 р. вивезений через контрольний пункт вїзду-виїзду «Чонгар» ОСОБА_2 митниці ДФС до ВЕЗ «Крим», і станом на 01.06.2017 року не вивіз вищевказаний ТЗ з митної території України. Таким чином ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України граничний строк доставки вказаного ТЗ, який перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пункт 3 ч.1 ст.93 МК України передбачає, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.95 МК України, встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Суд апеляційної інстанції враховує, що факт ввезення позивачем ОСОБА_1 27.04.2017 року у режимі «транзит» на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС вказаного вище автомобіля марки «ОСОБА_3 Віано» підтверджується матеріалами митних органів про порушення позивачем митних правил №0106/50800/17.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився на момент складення протоколу про порушення митних правил від 01.06.2017 року, однак цей ТЗ не було доставлено до органу доходів і зборів у строк визначений статтею 95 МК України. Станом на час виявлення порушення строк перевищення становив більше 10 діб.

Таким чином, являються обґрунтованими доводи відповідача про порушення позивачем ч.3 ст.470 МК України.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Частиною шостою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, та митної декларації або іншого документа, визначеного статтею 94 цього Кодексу, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Згідно пункту 1.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 жовтня 2012 року № 1066, митниця відправлення будь-який митний орган України, з якого починається переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем, а митниця призначення будь-який митний орган України, в якому закінчується переміщення всієї кількості товарів або їх частини, що перебувають під митним контролем.

Пунктами 3.1 і 3.2 статті 3 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» визначено, що на території ВЕЗ Крим діє особливий правовий режим економічної діяльності фізичних та юридичних осіб, у тому числі особливий порядок застосування норм регуляторного, податкового та митного законодавства України, а також особливий режим внутрішньої та зовнішньої міграції фізичних осіб. У межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Згідно ст.9 МК України, територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України.

При цьому, пунктом 7.1 статті 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», поширюється дія розділу XII Митного кодексу України з урахуванням положень статті 9 цього Закону щодо переміщення валютних цінностей.

Так, відповідно до статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені (або ввезені з метою транзиту) громадянами транспортні засоби особистого користування підлягають вивезенню за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Кодексу.

Відповідно до ст.10 МК України, межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Судом першої інстанції вірно враховано, що позивач ввіз транспортний засіб до ВЕЗ «Крим» через контрольний пункт вїзду-виїзду, що розташований на адміністративному кордоні з АР Крим, який згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» не призначений для перетинання державного кордону. Тому, ввезення на територію ВЕЗ «Крим» транспортного засобу особистого користування, що був поміщений в митний режим тимчасове ввезення або транзит не є завершенням таких режимів і не може вважатись виконанням громадянином зобов'язання про зворотне вивезення (транзит) транспортних засобів особистого користування.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст.523 МК України, від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі (ст.524 МК України).

Справа про порушення митних правил розглядається у пятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи (ст.525 МК України).

Статтею 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржена позивачем постанова ОСОБА_2 митниці ДФС від 29.06.2017 р. №0106/50800/17 винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб, з врахуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Адміністративне стягнення у виді 8500 грн. штрафу накладено в межах санкції частини 3 статті 470 МК України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року в адміністративній справі № 607/8540/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_4