Справа № 802/1133/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 травня 2018 р. Справа № 802/1133/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до: Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом ІІІ групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вважаючи, що пенсія позивачу повинна нараховуватися та виплачуватися в розмірі, встановленому ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою. Згідно даного звернення позивач просив здійснити йому з 01.01.2018 року належне обчислення (перерахунку) пенсії по інвалідності з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Підставою для перерахунку пенсії позивач у заяві вказував постанову КМУ від 15.11.2017 року №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою внесено зміни до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210, яка набула чинності з 01.10.2017 року.

Проте, відповідачем листом №65/к-2 від 10.04.2018 відмовлено у перерахунку пенсії з огляду на те, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи з 09.09.1986 по 11.12.1986 у військовій частині НОМЕР_1 при проходженні спеціальних зборів, а не під час проходження дійсної строкової служби.

Позивач не погоджується із даною відмовою, тому звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови в перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 у зв`язку із зміною ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з 01 листопада 2017 року.

Ухвалою суду від 19.04.2018 року відкрито спрощене провадження по даній справі в порядку передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Від сторони відповідача на адресу суду надійшов відзив за вх. №17911 щодо позовних вимог ОСОБА_1 , за змістом якого зазначено наступне.

Позивач перебуває на обліку в управлінні з 17.06.2006 як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та одержує пенсію по інвалідності III групи, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" якого викладено у новій редакції. Так, відповідно до даної норми встановлено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно, до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

За доводами позивача, зміст частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" є однозначним, які встановлюють право на перерахунок пенсії для трьох окремих категорій осіб, зокрема осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, не залежно від того, чи проходили такі особи дійсну строкову військову службу на той час чи ні.

Проте, право на перерахунок пенсії у цьому випадку мають виключно пенсіонери з числа осіб, які на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС проходили дійсну строкову військову службу.

Відповідно до п.6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ видами військової служби є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до п.7 ст. вищезазначеного закону строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Згідно до записів трудової книжки, позивач з 04.01.1981 по 01.02.1993 працював старшим інженером в центральному конструкторському бюро інформаційної техніки.

Також в матеріалах пенсійної справи міститься архівна довідка про те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини №55064 та довідка Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату №400 від 28.07.2005 де зазначено, що позивача було призвано на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 09.09.1986 по 11.12.1986.

Тобто, позивач брав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період роботи, а не під час проходження дійсної строкової служби, як передбачено ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За наведеного вище, відповідач просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач) є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , та є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується вкладкою до посвідчення № НОМЕР_3 , категорії 1 серії НОМЕР_4 .

Згідно довідки МСЕК №681724 від 23.12.2010 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, захворювання якого пов`язане із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності складає 50 відсотків, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК до довідки серії 10АНА №681724 від 23.10.2010.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 17.06.2006 як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та одержує пенсію по інвалідності III групи, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З 23.12.2010 позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до довідки №ВК/400 від 28.07.2005 Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , 1956 року народження, було призвано на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 09.09.1986 р. по 11.12.1986р. в зону відчуження.

Управлінням Прикарпатського військового округу 18.12.1992 видано архівну довідку №3131 про те, що ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_1 (Буда-Варовичі) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження у період з 09.09.1986 по 11.12.1986.

Також, військовою частиною № НОМЕР_1 видано довідку №00357 про те, що ОСОБА_1 у період з 09.09. по 11.12.1986 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та його доза випромінювання складає 21,54 рентгенів.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці з вимогою щодо здійснення йому належного обчислення (перерахунку) пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року згідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці листом №65/К-2 від 10.04.2018 відмовлено у перерахунку пенсії позивачу з тих підстав, що в період участі в ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи з 09.09.1986 по 11.12.1986 у військовій частині НОМЕР_1 виконував військовий обов`язок при проходженні зборів, а не під час проходження дійсної строкової служби. Згідно з записами в трудовій книжці з 04.01.1981 по 01.02.1993 працював старшим інженером в центральному конструкторському бюро інформаційної техніки.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ст. 9 Закону №796-ХІІ, учасниками особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 зазначеного Закону №796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Судом встановлено, що позивач як військовозобов`язаний був призваний на військові збори та в складі військової частини НОМЕР_1 в період з 09.09.1986 по 11.12.1986 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У період перебування ОСОБА_1 на зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов`язок».

Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17 грудня 1980 року №3535-Х) військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов`язаними.

За правилами статей 7-9 цього Закону, військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами частини першої статті 16 Закону України від 6 грудня 1991 року №1934-XII «Про Збройні Сили України», держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (підпункт 3 пункту 1 статті 3 цього Закону).

Системний аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Зазначене вище кореспондується зі статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017, яка набула чинності з 01.10.2017, ч. 3 ст. 59 Закону № 796 -ХІІ викладена в новій редакції. Зокрема, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Дана норма Закону, а саме ст. 59 регулює питання пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Виходячи із положень даної норми та в сукупності із ст. 10 Закону, де вказано, що до військовослужбовців належать, зокрема військовозобов`язані, призвані на військові збори, до яких віднесено і позивача, то суд вважає хибним твердження відповідача у спірному питанні, що розглядається, про необхідність особи на момент участі у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС проходити дійсну строкову військову службу.

За вищевикладених обставин, оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний у складі військової частини, суд дійшов висновку, що до позивача застосовуються положення частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Таким чином, позивач відноситься до категорії осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Визначаючись щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2017, то суд зважає на наступне.

Пунктом 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що кореспондується із статтею 59 Закону.

Аналіз даних положень дає підстави для висновку, що обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у випадку, що розглядається, здійснюється за бажанням цих осіб.

Відповідно до матеріалів справи міститься заява позивача від 22.03.2018 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці, за змістом якої позивач просить перерахувати пенсію з 01.01.2018. Оскільки мотивами даного позову є, зокрема неправомірна відмова у перерахунку пенсії, яка надавалась позивачу на його заяву, що датована 22.03.2018, а матеріали справи не містять іншого письмового доказу щодо звернення позивача до управління раніше, то суд вважає, що своє бажання про обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, заявник вказав з 01.01.2018. Відтак саме з цієї дати виникає право у позивача на перерахунок та виплату пенсії відповідно до положень ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень КАС України, судовий збір не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ) щодо відмови в перерахунку пенсії учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) в зв`язку із зміною ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до положень ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2018 року.

В частині вимог щодо зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до положень ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" з 01 листопада 2017 року - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено: 18.05.2018

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна
Згідно з оригіналом
Суддя
Помічник судді