Справа № 806/1281/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/1281/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Антоновича О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії до 70% замість встановлених раніше при звільненні у розмірі 79%;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду в Житомирській області нарахувати та проводити виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 в адміністративній справі №295/10746/17 в повному обсязі, без обмежень максимальним розміром, з урахуванням основного розміру пенсії 79% від відповідних сум грошового забезпечення, як було призначено при звільненні у відставку 31 серпня 2010 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію відповідно до Закону України до "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Вказує, що на виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 позивачу було проведено перерахунок пенсії на підставі раніше поданих документів та довідки начальника Управління Служби безпеки України в Житомирській області №57/85-1046 від 14.08.2017, з урахуванням виплачених за період з серпня 2008 року по серпень 2010 року сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги за безперервну військову службу, індексації за період з серпня 2008 року по грудень 2009 року, одноразових грошових премій, з яких стягувалися внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.10.2017 року.

За твердженнями позивача, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу було також змінено основний розмір пенсії до 70% замість встановлених раніше при звільненні у розмірі 79%.

Наголошує, що зменшення основного розміру пенсії суперечить змісту постанови Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 та порушує конституційні права позивача, а тому вказані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є протиправними.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 23.04.2018 о 11:20.

Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст. 162, ч.1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надіслав до відділу документального забезпечення суду відзив на позовну заяву від 16.04.2018. (а.с. 39-40)

В прохальній частині відзиву представником відповідача заявлено клопотання щодо звільнення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від сплати судових витрат.

Суд наголошує, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII (далі - Закон №2147-VIII), зокрема, внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI та виключено пункти 18 - 20 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищевикладене, законодавчо встановлені підстави для звільнення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від сплати судових витрат, зокрема, у випадку їх розподілу в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Суд наголошує, що викладення у відзиві на адміністративний позов заяв та клопотань не передбачено чинними нормами процесуального законодавства та суперечить статті 162 КАС України.

Обізнаність представника суб'єкта владних повноважень із чинними нормами процесуального законодавства не є підставою для неналежного виконання стороною у справі своїх процесуальних обов'язків.

Суд також звертає увагу відповідача, що подальше недотримання суб'єктом владних повноважень норм процесуального законодавства при поданні відзиву на адміністративний позов, інших заяв та клопотань має наслідком застосування судом положень ч.2 ст.167 КАС України в частині повернення таких заяв по суті справи та інших клопотань без розгляду.

В підготовче судове засідання, призначене на 23.04.2018 о 11:20 прибув позивач. Протокольними ухвалами Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 продовжено розгляд справи за відсутності представника відповідача. Закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.05.2018 о 10:40.

В судове засідання призначене на 03.05.2018 о 10:40 прибули позивач та представник відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 16.04.2018, відповідно до змісту якого наголошував, що визначення розміру пенсії здійснено у відповідності до положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, чинній на момент проведення такого перерахунку, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю (а.с. 39-40).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 31.08.2010 отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Грошове забезпечення для обчислення пенсії становить 5765,57 грн, в тому числі: посадовий оклад - 1 910,00 грн, оклад за військове звання - 135,00 грн, процентна надбавка за вислугу років 30% - 613,50 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 3 107,07 грн.

Основний розмір пенсії складає 79% від грошового забезпечення вислуга років 28) - 4554,80 грн. До основного розміру пенсії встановлено підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 - 1 594,18 грн. Загальний розмір пенсії станом на 01.08.2017 становить 6 148,98 грн. (а.с. 15)

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Положеннями статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Питання перерахунку пенсії ОСОБА_1 були предметом розгляду у адміністративній справі №295/10746/17.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 у справі №295/10746/17 позов задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі раніше поданих документів та додатково наданого документу довідки начальника Управління Служби безпеки України в Житомирській області №57/85-1046 від 14.08.2017, з урахування виплачених за період з серпня 2008 року по серпень 2010 року сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги за безперервну військову службу, індексації за період із серпня 2008 року по грудень 2009 року, одноразових грошових премій, з яких стягувалися внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.10.2017. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с. 31-34)

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 у справі №295/10746/17 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишено без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2017 року - без змін. (а.с. 44-47)

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом вих. №1691/04-02 від 05.02.2018 повідомило позивачу, що на виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 по справі №295/10746/17 проведено перерахунок пенсії на підставі раніше поданих документів та додатково наданого документу - довідки начальника Управління Служби безпеки України в Житомирській області №57/85-1046 від 14.08.2017, з урахуванням виплачених за період з серпня 2008 року по серпень 2010 року сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги за безперервну військову службу, індексації за період з серпня 2008 року по грудень 2009 року, одноразових грошових премій, з яких стягувалися внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.10.2017.

Грошове забезпечення після виконання рішення суду становить 6472,62 грн., в тому числі: посадовий оклад - 1 910,00 грн, оклад за військове звання - 135,00 грн, надбавка за вислугу років 30% - 613,50 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за період з серпня 2008 року по серпень 2010 року - 3 814,12 грн.

Основний розмір пенсії з 01.10.2017 обчислений в розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та становить 4530,83 грн, підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 - 1 585,79 грн, доплата до попереднього розміру пенсії - 32,36 грн. Загальний розмір пенсії - 6 148,98 грн.

Оскільки, після перерахунку за рішенням суду загальний розмір пенсії не змінюється, доплата відсутня. (а.с. 14).

Вказана інформація підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з пенсійної справи №-СБУ (а.с. 54)

Встановлено, що 16.02.2018 ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою, відповідно до змісту якої просив роз'яснити причини зниження при перерахунку пенсії основного розміру пенсії до 70% з раніше призначених 79% та в найкоротший строк усунути вказане порушення. (а.с. 16)

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом вих. №М-1223 від 02.03.2018 повідомило позивачу, що статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у редакції Закону, чинній на момент перерахунку пенсії, визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Перерахунок пенсії проведений за чинною на час перерахунку редакцією Закону, тобто в розмірі 70% грошового забезпечення. Оскільки, після перерахунку за рішенням суду загальний розмір пенсії не змінюється, доплата відсутня. (а.с. 17-18)

Не погоджуючись із наданою відповіддю, вважаючи, що відповідач при перерахунку пенсії протиправно зменшив основний розмір пенсії, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Основного Закону проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон №2262-XII).

У преамбулі Закону №2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Водночас, частиною другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було регламентовано, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Згідно з п.8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 травня 2014 року, до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80", а цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Як встановлено із матеріалів справи та наданих сторонами пояснень, позивачу з 2010 року призначено пенсію за вислугу років у розмірі 79% грошового забезпечення на підставі ч.1 ст.13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення).

З урахуванням приписів статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення та призначення позивачу пенсії), позивач мав право на максимальні 79 процентів відповідних сум грошового забезпечення для визначення пенсії.

Вказані відомості підтверджуються наявним у матеріалах справи витягом з пенсійної справи №-СБУ, оскільки попередньо позивачу пенсію було призначено з визначенням основного розміру пенсії як 79 процентів відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 54)

Водночас, постанови по справі №295/10746/17 відповідач перерахував пенсію позивачу з 01.10.2017, однак розмір перерахованої пенсії визначив з 70% грошового забезпечення.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо здійснення відповідного перерахунку виключно на виконання судових рішень у адміністративній справі №295/10746/17 та наголошує, що ані постановою Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 у справі №295/10746/17, ані постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 у справі №295/10746/17 суб'єкта владних повноважень не було зобов'язано здійснити перерахунок пенсії позивачу із застосуванням основного розміру пенсії у вигляді 70% відповідних сум грошового забезпечення. Вказані судові рішення відповідних приписів чи обґрунтування на здійснення такого перерахунку пенсії не містять.

Суд наголошує, що внесені Законами №3668-VI та №1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Приписами частини першої статті 58 Основного Закону встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99) визначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Пунктом 4 рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа №1-21/2005) визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що при здійсненні перерахунку пенсії відповідач протиправно застосував положення частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII в редакції, чинній на момент здійснення такого перерахунку, а не норму, чинну на момент звільнення позивача та призначення йому пенсії, що призвело до звуження конституційних прав позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з раніше встановлених при звільненні з 79% до 70%, а тому позовні вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" зазначив: "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням для обчислення розміру пенсії 79% грошового забезпечення.

Покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення ч.2 ст. 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність зниження позивачу основного розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 78, 90, 139, 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, Житомир, 10003) про зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з раніше встановлених при звільненні з 79% до 70%.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням для обчислення розміру пенсії 79% грошового забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Повне судове рішення складене: 21 травня 2018 року.