Справа № 826/7605/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 травня 2018 року м. Київ № 826/7605/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Качура І.А., членів колегії Келеберди В.І., Федорчука А.Б. при секретарі судових засідань Панченко О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід колегії суддів у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_2
Кабінету Міністрів України Конкурсної комісії з відбору кандидата на посаду Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів Третя особа: голова Національного агенства України з питань виявлення. Розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів Янчук Антон Володимирович
провизнання протиправними та скасування рішеннь,

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_2

від позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6

від відповідача 1: Пуленець А.С.

від відповідача 2: не прибув

від третьої особи : Данилова К.А.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до Кабінету Міністрів України, Конкурсної комісії з відбору кандидата на посаду Голови Національного агентства України з питань виявлення, розшуку управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, третя особа: голова Національного агентства України з питань виявлення. Розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів Янчук Антон Володимирович, з адміністративним позовом про визнання рішення протиправними та зобов'язання вчинити дії.

15.05.2018 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про відвід складу колегії суддів. Відвід обґрунтований тим, що позивач та його представники мають сумніви щодо об'єктивності головуючого судді та складу колегії. З тексту поданої заяви також вбачається, що позивач вважає, що члени колегії мають пряму чи опосередковану заінтересованість у результаті розгляду справи.

В судовому засіданні позивачем та його представниками підтримано подану заява про відвід судді.

Представник відповідача 1 та представник третьої особи у справі проти задоволення заяви про відвід заперечили, зазначивши, що позивач свідомо затягує розгляд справи.

Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали справи та наявні докази, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11.10.2006 року).

Водночас, для того, що б ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Заявник не надав суду жодних доказів, які б могли викликати сумнів у неупередженості та необ'єктивності головуючого судді.

Щодо незгоди заявника з процесуальними діями головуючого судді в ході вирішення адміністративної справи, то слід зазначити, що провадження у даній справі відкрито до вступу в дію Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року. Так, під час відкриття провадження у справі, суд не вбачав підстав для проведення попереднього судового засіданні, як на це наполягає у своїй заяві про відвід позивач. Слід зазначити, що на момент відкриття провадження у адміністративній справі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2017 року витребувано від відповідачів належним чином завірені копії всіх документів на підставі яких було прийнято оскаржуване розпорядження Кабінету Міністрів України.

В подальшому, у судових засідання, позивач зазначав про непідготовленість до розгляду адміністративної справи, зважаючи на те, що його представниками було не вчасно отримано копію ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі №826/7605/17, однак зазначені обставини, жодним чином не можуть вказувати на упередженість головуючого та колегії у розгляді адміністративної справи, оскільки розгляд справи відкладався з метою повідомлення всіх учасників справи та надання їм можливості викласти свою правову позицію.

Так, ч. 1 ст. 45 КАС України зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому враховуючи необґрунтованість та не підтвердженість будь-якими доказами викладених у заяві про відвід колегії суддів обставин, є підстави вважати зазначену заяву спробою вплинути на суд.

Так, відповідно до Основних принципів незалежності судових органів (схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов'язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її. При цьому, не повинно мати місця неправомірне чи несанкціоноване втручання в процес правосуддя.

Згідно Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

Побудова громадянського суспільства, утвердження України на міжнародній арені як правової, соціальної, демократичної держави вимагає від усіх суб'єктів суспільних правовідносин чіткого, неухильного дотримання норм чинного законодавства України, приписів міжнародно-правових актів, ратифікованих Верховною Радою України, а не лише декларування принципів верховенства права, законності на паперових носіях шляхом прийняття певних законів уповноваженим на те органом.

Так, незалежність суддів є невід'ємною складовою статусу судді в цілому. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту; забороною суддям належати до політичних партій та профспілок, брати участь у будь-якій політичній діяльності, мати представницький мандат, займатися за сумісництвом певними видами діяльності; притягненням до юридичної відповідальності винних осіб за неповагу до суддів і суду; суддівським самоврядуванням.

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено у Конвенції про захист прав людини та основних свобод (4 листопада 1950 року), ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус судців» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету Міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13 жовтня 1994 року та інших. Цей підхід також підтверджується практикою Європейського суду з прав людини.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, частиною 4 передбачено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу та врахувавши вимоги частини четвертої статті 40 КАС України вважає наявними підстави для зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід судді іншим складом суду.

Керуючись статтями 18, 31, 36, 39, 40, 236, 241, 242, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Качура Ігоря Анатолійовича, суддів Федорчука Андрія Богдановича та Келеберди Володимира Івановича вважати необґрунтованою.

Зупинити провадження у справі №826/7605/17 до вирішення питання про відвід судді.

Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала в частині необґрунтованості заявленого відводу окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді А.Б. Федорчук

В.І. Келеберда