Справа № 760/27578/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/426/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

представника 3-ї особи - Радея О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Педашевського Р.Ю., 3-я особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати дії відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови БР №717350 від 27 жовтня 2017 року незаконними та скасувати зазначену постанову.

Посилається в позові на те, що 27 жовтня 2017 року відповідачем була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР №717350, відповідно до якої 27 жовтня 2017 року керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по бул. Лесі Українки, 28 порушив правила дорожнього руху, а саме п. 2.1 (а) та п. 33.5 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1 700, 00 гр.

Зазначає, що зазначеного правопорушення він не вчиняв.

Так, 27 жовтня 2017 року на прохання товариша він пішов перепаркувати автомобіль. Сівши за кермо та намагаючись його завести, у вікно постукав відповідач та пояснив, що автомобіль припарковано на місці для інвалідів.

Він повідомив відповідача про те, що на зазначеному місці він автомобіль не паркував, та що скоро прийде водій автомобіля, якому належить автомобіль, з яким і потрібно вирішувати всі питання.

Всупереч зазначеному відповідач виніс постанову про адміністративне правопорушення відносно нього.

Вважає дії відповідача під час складання протоколу незаконними, такими що вчинені з перевищенням службових повноважень.

Крім того, відповідач перед початком розгляду справи не представився, не оголосив яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, не роз'яснив йому права та обов'язки, не оголосив постанову про адміністративне правопорушення, на засіданні не заслухав його пояснення та не дослідив докази по справі.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилаючись на те, що відповідно до постанови позивач здійснив стоянку на місці, позначеному знаком 5.39 і табличкою до нього 7.17 та не мав документів, що підтверджують інвалідність, чим порушив п. 33.5 ПДР України та не пред'явив посвідчення водія, що є порушенням п. 2.1 (а) ПДР України.

Також на автомобілі позивача був відсутній знак «Водій з інвалідністю», а тому враховуючи положення ч. 5 ст. 122 КУпАП його було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вважає посилання позивача на те, що відповідач позбавив його права скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки зі змісту позову не вбачається, що позивач заявляв відповідні клопотання у письмовому вигляді.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2017 року відповідачем винесено постанову серії БР № 717350 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 27 жовтня 2017 року позивач о 14:00 годині керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по бул. Лесі Українки, 28 здійснив стоянку на місці, що позначено знаком 5.39 і табличкою до нього 7.17 та не мав документів, що підтверджують інвалідність, чим порушив п. 33.5 ПДР України, а також не пред'явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України.

Диспозиція частини 5 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він здійснив стоянку, що позначена знаком 5.39 і табличкою до нього 7.17, не мав документів, що підтверджують інвалідність, чим порушив п.33.5ПДР.

Крім того, не пред»явив посвідчення водія, чим порушив п.2.1 ПДР.

Відповідно до п.5.39 п.33.5 розділу 33 Правил дорожнього руху «Зона стоянки» визначає зону, ден дозволена стоянка за умов, що зазначаються на знакових або додаткових табличках під ним.

Дія знака поширюється на всю позначену ним територію.

Відповідно до п.22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1342 від 03 грудня 2009 року на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Відстань від в'їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів.

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що транспортним засобом він не керував, за кермом автомобіля був його колега по роботі, з яким він приїхав на призначену там зустріч і на його прохання мав перепаркувати автомобіль.

Саме в зв»язку з цим він не мав посвідчення водія.

Відповідач, не з»явившись до суду, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені ним твердження не спростував.

Представник 3-ї особи, обмежившись посиланнями на закон та правила паркування транспортних засобів, зазначених обставин також не спростував.

Заперечуючи законність дій відповідача позивач надав до суду диск з відеозаписом з місця винесення постанови, відповідно до якого відповідач не заперечував того факту, що позивач не керував транспортним засобом та не паркував автомобіль в зоні дії забороняю чого знаку.

Крім того, з цього ж запису вбачається, що відповідач в ході суперечки з позивачем та іншою особою, яка представилася водієм, зазначав, що порушення Правил дорожнього руху позивачем зафіксовано на камеру.

В той же час, доказів цьому та самого запису до суду відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення БР № 717350 від 21 жовтня 2017 року, винесену Інспектором патрульної поліції Упарвління патрульної поліції у м.Києві Педашевським Р.Ю. відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 травня 2018 року.

Суддя : Л.А.Шереметьєва