Справа № 826/18737/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" (представник Палієнко А.В., свідоцтво НОМЕР_1) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (представник Бондаренко Ю.В., довіреність №3204/9/28-10-10-18 від 23.03.2018 року) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2016 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток за 2015 року, річний дохід ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія", визначений за правилами бухгалтерського обліку, складає 715 048 400,00 грн., що перевищує 50 мільйонів гривень за відповідний податковий (звітний) рік.

У 2015 році позивачем здійснено імпортні операції з нерезидентом Dow AgroSciences Switzerland S.A. (Швейцарська Конфедерація) на підставі контракту №UAKC UA 2014 від 27.10.2014 року.

На виконання умов контракту №UAKC UA 2014 від 27.10.2014 року позивачем у період з 01.01.2015 року по 15.09.2015 року здійснено імпортні операції з нерезидентом Dow AgroSciences Switzerland S.A. (Швейцарська Конфедерація) на суму більш ніж 5 млн. гривень (за вирахуванням непрямих податків), а саме на суму 8 371 357,81 грн.

Крім того, у період з 01.01.2015 року по 15.09.2015 року Швейцарська Конфедерація була включена до переліку держав (територій), резиденти яких підпадають під податковий контроль за трансферним ціноутворенням, згідно розпоряджень Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за №1042-р (термін дії з 01.09.2013 року по 13.05.2015 року) та від 14.05.2015 року №449-р (термін дії з 14.05.2015 року по 15.09.2015 року).

Проте, звіт про контрольні операції за 2015 рік ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" не було подано.

Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" з питання неподання Звіту про контрольовані операції за 2015 рік, за результатами якої складено акт №1302/28-10-14-03/31109157 від 29.08.2016 року, в якому встановлено порушення позивачем вимог п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України в частині неподання Звіту про контрольні операції за 2015 року.

При цьому, податковий орган виходив з того, що річний дохід ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" за 2015 звітний рік становить 715 048 400,00 грн., а також, що обсяг господарських операцій з контрагентом нерезидентом склав понад 5 млн. грн. та згідно даних бухгалтерського обліку проведені операції вплинули на об'єкт оподаткування податку на прибуток позивача у 2015 році.

Крім того, наведені вище операції здійснені у період з 01.01.2015 року по 15.09.2015 року з нерезидентом Dow AgroSciences Switzerland S.A. (Швейцарська Конфедерація), яка була включена до переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижче, ніж в Україні. Тому на думку податкового органу, позивач зобов'язаний був подати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну і митну політику, до 1 травня відповідного року. Проте, позивачем до центрального податкового органу не було подано вказаної звітності.

Не погодившись з висновками акта перевірки, позивач надіслав на адресу відповідача заперечення за вих.№02/7 від 02.09.2016 року.

Листом відповідача від 12.09.2016 року №3134/10/28-10-14-03-08 висновки акта перевірки №65/28-09-42-10/33867056 залишено без змін.

На підставі вказаного акта перевірки та п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.120.3 ст.120 Податкового кодексу України відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 365 400,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 17.11.2016 року №24729/6/99-99-11-03-01-25 скарга ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" залишена без задоволення, а рішення - без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Підпунктом 39.2.1.1 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: а) господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Відповідно до пп.39.2.1.2 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на своєму офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Таким чином, якщо обсяг операцій з одним контрагентом-нерезидентом перевищує 5 млн. гривень та у разі включення держава (території) цього нерезидента до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України, такі господарські операції є контрольованими, а інформація про них підлягає включенню до звіту про контрольовані операції.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 року №1042-р "Про затвердження переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні" Швейцарська Конфедерація включена до переліку держав у період з 01.09.2013 року по 13.05.2015 року; відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року №449-р "Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п.39.2.1.2 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України" (термін дії з 14.05.2015 року до 15.09.2015 року).

Позивач зазначив, що Кабінет Міністрів України безпідставно включив до відповідного переліку Швейцарську Конфедерацію, оскільки вказана держава не відповідає критеріям, установленим п.п.39.2.1.2 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України, у зв'язку із тим, що ставка податку на прибуток підприємств у Швейцарській Конфедерації - становила 24,34%, тобто на 6,34 відсоткових пунктів вище ніж в Україні (18% в 2015 році).

Втім, обставини відповідності Швейцарської Конфедерації критеріям, установленим п.п.39.2.1.2 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України, не є предметом доказування у даній справі, а вказана правова норма прямо вказує, що операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Крім того, суд звертає увагу, що згадані розпорядження Кабінету Міністрів України в частині включення до відповідних переліків Швейцарської Конфедерації не були скасовані чи визнані нечинними у судовому порядку, а тому підлягали обов'язковому врахуванню контролюючими органами у період їх дії.

При цьому контролюючий орган не наділений повноваженнями надавати правову оцінку розпорядженням Кабінету Міністрів України про затвердження такого переліку держав.

За правилами п.п.39.2.1.2 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України неконтрольовані операції - це будь-які господарські операції, не передбачені підпунктами 39.2.1.1, 39.2.1.2 і 39.2.1.5 п.п.39.2.1 цього пункту, що здійснюються між непов'язаними особами.

Відповідно до п.п.39.2.1.7 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України (в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин, зі змінами згідно Закону України від 15.07.2015 р. №609-VIII) господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

При цьому, розділом ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15.07.2015 року №609-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення" (далі - Закон №609-VIII) визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (опубліковано в офіційному виданні "Голос України" 12.08.2015 року №147).

Закон №609-VIII є чинним, у встановленому порядку неконституційним не визнавався. При цьому, згідно правил подолання колізії спеціальних норм права, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Тому, положення Закону №609-VIII є пріоритетними у застосуванні та застосовуються з дати набрання ними чинності.

Як встановлено в акті перевірки та визнається сторонами, позивачем у період з 01.01.2015 року по 15.09.2015 року у 2015 році здійснено імпортні операції з нерезидентом Dow AgroSciences Switzerland S.A. (Швейцарська Конфедерація) на суму більш ніж 5 млн. гривень (за вирахуванням непрямих податків), а саме на суму 8 371 357,81 грн. на підставі контракту №UAKC UA 2014 від 27.10.2014 року. Крім того, згідно податкової декларації ТОВ "Українська аграрно-хімічна компанія" з податку на прибуток за 2015 рік, ним задекларовано річний дохід в розмірі 715 048 400,00 грн., тобто більше 50 мільйонів гривень.

Отже, як вірно було зазначено судом першої інстанції, інформація про операції позивача із нерезидентами Dow AgroSciences Switzerland S.A. (Швейцарська Конфедерація) підлягають включенню до звіту про контрольовані операції за звітний 2015 рік. Втім, позивачем не було виконано свого обов'язку з відображення інформації про вказані операції у звіті.

Відповідно до п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закон) щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Неподання до Державної фіскальної служби платником податків звіту про проведені ним контрольовані операції, відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України є порушенням податкового законодавства, відповідальність за яке передбачено п.120.3 ст.120 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.120.3 ст.120 Податкового кодексу України неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог п.39.4 ст.39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції; 1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції; 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена п.п.39.4.6 п.39.4 ст.39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 802/1853/16-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 820/6318/16, відповідно до якої: для платника податків, річний дохід якого від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, в цілому за 2015 рік перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків), контрольованими операціями згідно з п.п.39.2.1.2 п.п.39.2.1 п.39.2 ст.39 Податкового кодексу України будуть визнаватись виключно господарські операції, здійснені з нерезидентом в період, коли відповідна держава (територія) була включена до вищезазначених переліків, за умови, що обсяг таких операцій перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків). Інформація про ці контрольовані операції має бути відображена у звіті про контрольовані операції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 14.09.2016 року № є правомірним, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрно-хімічна компанія" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку