Справа № 826/11154/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста з позовом до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в м. Києві про поновлення на роботі.

Відповідачем у суді першої інстанції, під час судового розгляду справи у судовому засіданні заявлено клопотання про залишення позовної заяви позивача без розгляду, з підстав пропуску останнім строку звернення до суду, визначеного частиною п'ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що останньою пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних на те причин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи позивача було звільнено наказом від 15.09.2016 № 226 о/с, згідно розписки на витягу з наказу.

Позивач ознайомився з вказаним наказом 16.09.2016.

Отже, останнім днем для звернення із вказаним позовом до суду є 16.10.2016.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду із позовом лише 06.09.2017, чим порушив строки для звернення до суду, встановлені статтею 122 КАС України.

Щодо обґрунтування поновлення строків для звернення до суду позивач додає виписки із медичної картки амбулаторного хворого (далі - виписки) виданих на ім'я ОСОБА_3, колегія судів зазначає наступне.

Так, з вказаних виписок не можна встановити, хто така ОСОБА_3 і яке відношення до неї має позивач, та яким чином вказані виписки підтверджують законність пропущення строку.

Проаналізувавши вказані виписки вбачається, що одна виписка видана для проходження стаціонарного лікування у період з 25.03.2016 по 18.04.2016, а друга у період з 13.09.2016 по 14.09.2016, тобто до моменту звільнення позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції критично ставиться до наданих довідок як на рідтвердження щодо поновлення строку на звернення до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на ще одну виписку, видану у період з 06.10.2016 по 11.10.2016.

Та вказує, що з моменту коли позивач дізнався про своє звільнення та до моменту видачі вказаної виписки пройшло 20 днів, а також 4 дні вже після закінчення її дії.

Отже, загальний строк для звернення до суду із вказаним позовом було 24 дні.

Тому, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний строк більш ніж достатньо для подання позову.

Інші виписки видані вже після закінчення строків для звернення до суду і жодним чином не спростовують поважність причини пропущення строку для звернення до суду, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції не бере їх до уваги.

А також, зазначає, що вказані факти, а саме факт наявності виписок та лікування матері дружини позивач обґрунтовував для визначення моральної шкоди, а не для обґрунтування поважності пропуску строку для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України передбачає, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 3 та 4 ст. 123 КАС України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено наказом №226 о/с від 15.09.2016 року, з яким останній ознайомився 16.09.2016 року.

Водночас звернувся до суду в даним позовом лише 06.09.2017 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 5 с. 122 КАС України.

Частини 1- 3 ст.122 КАС України передбачають, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів вказує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

При цьому, саме позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. В іншому випадку - виникають підстави для зловживання процесуальними правами.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що з оскаржуваним наказом позивач був ознайомлений 16.09.2016 року, про порушене право позивач дізнався саме у вересні 2016 року, однак лише в вересні 2017 року реалізував своє право на судовий захист в рамках даної справи.

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» Суд вказав, що: <...> Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом у вересні 2017 року відбулось поза межами місячного строку, установленого частиною п'ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом позивач не надав суду належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим позов належить залишити без розгляду.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 22 травня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб