Справа № 553/1835/17
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1835/17
Провадження № 2-а/553/20/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.05.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення, в якому вказує, що 08.06.2017 року заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 виніс постанову в справі про порушення митних правил №0068/80600/17, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1998 гривень 75 копійок. Не погоджуючись з даною постановою вона оскаржила її до ДФС України. 12 липня 2017 року головний державний інспектор ДФС України ОСОБА_4 виніс постанову, якою постанову ОСОБА_2 митниці ДФС від 08.06.2017 у справі про порушення митних правил № 0068/80600/17 залишив без змін, а скаргу без задоволення.

З указаними постановами позивач не погоджується, оскільки вони винесені за умови неповного з'ясування фактичних обставин справи, формально та без належного дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів та обставин, що потягло необґрунтоване та неправомірне застосування до позивача адміністративного стягнення.

Посилається на те, що нею як агентом з митного оформлення ТОВ "КФ "Лаврік" 10.11.2014 року за митною декларацією № 806020002/2014/011627 здійснювалось декларування товару "ДРУ1-120РС.059 Перевідник верхній 3-102-1шт.", який надійшов на адресу ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн" відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 03.02.12 року №2012.02.БС, укладеного між компанією ТОВ «Фірмою Радіус-Сервіс», Російська Федерація (Продавець) та ТОВ «Сміт Сервісез Юкрейн», Україна (Покупець), і призначений для приєднання двигуна до елементів низу бурової колони бурильної машини. Вказує на те, що відомості про товар, наведені нею у митній декларації відповідають товаросупровідним документам. ОСОБА_2 митницею ДФС було перевірено правильність класифікації товарів на підставі заявлених нею відомостей і наданих документів та визнано код товару за УКТ ЗЕД, підтверджено його правильність та завершено оформлення митної декларації, при цьому, в процесі контролю правильності заявленого нею коду товару жодних суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД не виникало. Факт неправильності коду товару встановлено за результатами податкової перевірки згідно з актом № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року. Спеціалізований підрозділ митниці - Управління адміністрування митних платежів - в результаті проведеної перевірки ОСОБА_2 митницею ДФС правильності класифікації товару посадовими особами відділу митного аудиту управління аудиту ГУ ДФС у Полтавській області у вищезазначеному акті прийшов до висновку, викладеного в листі № 353/16-70-19 від 03.03.2017 року, що у зв'язку з відсутністю у комплекті документів інформації щодо принципу дії двигуна та його характеристик однозначно визначити код товару не уявляється можливим.

Вказує, що ОСОБА_3 перевірки і Постанова митниці про притягнення її до адміністративної відповідальності обґрунтовано тим, що за інформацією офіційного сайту підприємства ООО «Фирма «Радиус-Сервис» (http://www.radіus-s.ru) розробляє, виготовляє та поставляє гідравлічні забійні двигуни". Але фактично на вказаному сайті відсутня інформація, що підприємство ООО «Фирма «Радиус - Сервис» розробляє, виготовляє та поставляє саме гідравлічні забійні двигуни.

Посилається на те, що копія листа ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація), який долучений ОСОБА_2 митницею ДФС до справи і слугував підставою для звинувачення у порушенні митних правил, не містить відомостей про його реєстрацію ООО "Фирма "Радиус-Сервис", не містить відомостей про дату його виготовлення та підписання. Під час декларування їй було невідомо про існування такого листа. Із змісту листа взагалі неможливо встановити, чи існував він 10.11.2014р. під час декларування товару.

Вказує, що протокол про порушення митних правил з огляду на приписи статті 491 МК України складено безпідставно, всупереч висновкам, викладеним в листі № 353/16-70-19 від 03.03.2017 року та незважаючи на наявність взаємовиключних рішень щодо класифікації товару, прийнятих митним органом, при складанні протоколу про порушення митих правил, проведенні провадження та винесенні постанови у справі порушені процесуальні права позивача, протокол складений за її відсутності, вона завчасно не була сповіщена про місце і час проведення її опитування, справа про порушення митних правил розглянута за її відсутності та в період її перебування у відпустці; жодних висновків про вчинення позивачем протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, у акті планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн" у грудні 2016 року не наведено; в її діях відсутні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 475 МК України, відсутні подія та склад правопорушення, а під час провадження не досліджено як об'єктивну, так і суб'єктивну сторону правопорушення; вказує, що вирішення справи відбулось з порушенням норми ч. 6 ст. 69 МК України, відповідно до якої штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Зазначає, що постанову від імені ОСОБА_2 митниці ДФС винесено неправомочною особою, провадження у справі розпочато всупереч приписам ч. 10 ст. 269 МК України, при складанні протоколу про порушення митних правил та винесенні постанови ОСОБА_2 митницею ДФС порушено її процесуальні права та норми ст. 69 МК України.

Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ОСОБА_2 митниці ДФС від 08.06.2017 року у справі про порушення митних правил № 0068/80600/17, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1998 гривень 75 копійок; визнати протиправною та скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 12.07.2017 року у справі про порушення митних правил № 0068/80600/17, винесену по результатам розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову від 08.06.2017 року, винесену ОСОБА_2 митницею ДФС.

Позивач по справі ОСОБА_5 у зв'язку з реєстрацією шлюбу 29.04.2017 року змінила прізвище на "Габрієль".

Позивач ОСОБА_1 та її представники позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору позивачем та її представниками викладено письмово та надано до суду у заявах по суті справи, визначених КАС України (позовна заява, відповідь на відзив).

Представник відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС України надав до суду відзив на позов в якому проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Вказував, що відповідно до статей 345, 346 МК України Головне управлінням ДФС у Полтавській області мало право провести планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн". За результатами такої перевірки складено ОСОБА_3 від 13.12.2016 р. №13/16-31-14-09-08/35407646, яким встановлено факт невірного декларування товару «частини бурильних машин: - ДРУ1-120 РС.059 Перевідник верхній - 1 шт. Призначені для приєднання двигуна до елементів низу бурової колони» згідно з УКТЗЕД за МД №806020002/2014/011627 від 10.11.2014. Зокрема, даний товар класифіковано декларантом за кодом НОМЕР_1 згідно з УКТЗЕД, ставка мита 0%. Згідно з поясненнями до УКТЗЕД до товарної позиції 8431 входять лише бурильні машини як такі. Інше обладнання, зазвичай застосовуване разом з буровими установками, не включається до цієї товарної позиції, навіть якщо воно подано разом з буровою установкою. Зазначав, що відповідно до сайту виробника (http://www.radіus-s.ru), ООО "Фирма "Радиус-Сервис" розробляє, виготовляє та поставляє гідравлічні забійні двигуни. Тому, зазначений у гр.31 МД №806020002/2014/011627 від 10.11.2014 товар - частини бурильних машин: - ДРУ1-120РС.059. Перевідник верхній - 1 шт. Призначені для приєднання двигуна до елементів низу бурової колони товар № 2) - є частиною гвинтового забійного двигуна та включається до товарної під категорії НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД. Вказував, що при здійсненні декларування товару позивачем ОСОБА_1, як декларантом, невірно зазначено код УКТЗЕД товару №2 "ДРУ1-120РС.059 Перевідник верхній 3-102-1шт.", призначеного для приєднання двигуна до елементів низу бурової колони бурильної машини. Вказаний товар підлягав класифікації за кодом НОМЕР_2, ставка ввізного мита 5 %.

Вказував на те, що під час складання протоколу про порушення митних правил та винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України питання перевірки правильності класифікації товару згідно з УКТЗЕД предметом розгляду не могло були, оскільки воно зясоване під час проведення документальної перевірки підприємства; під час декларування товару позивач мала віднести товар у товарну позицію 8412 на підставі його технічних характеристик, зазначених у транспортній накладній СМR №0000177 від 05.11.2014, наведений позивачем під час декларування товару у 2014 році опис товару не відповідає коду товару, вказаному в графі 33 даної МД, що свідчить про вчинення нею протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів; особа, яка винесла постанову у справі - ОСОБА_3 відповідно до наказу ДФС від 13.05.2016 № 1946 з 13.05.2016 р. призначений на посаду заступника начальника митниці начальника відділу боротьби правопорушеннями і згідно цієї посади мав право виносити постанову від імені ОСОБА_2 митниці ДФС.

Посилався на те, що норм статті 269 МК України не порушували, обґрунтовуючи це тим, що посадовою особою митниці оформлення аркуша коригування від 29.05.2017 та внесення змін до МД від 10.11.2014 № 806020002/2014/011627 проведені з порушенням норм частини 10 ст. 269 МК України. Заперечував порушення ними норми ст. 69 МК України, бо даний випадок класифікації товару за УКТЗЕД вважають не складним.

Наполягав на тому, що для кваліфікації дій особи за ст. 485 МК України не обов'язкова наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або ухилення від сплати митних платежів і правопорушення за цією статтею може бути вчинено як з умисною формою вини, так і з необережності; до відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 притягнута обґрунтовано, постанова ОСОБА_2 митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0068/80600/17 від 08.06.2017 року та постанова Державної фіскальної служби України від 12.07.2017 року у справі про порушення митних правил №0068/80600/17, винесена по результатам розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову ОСОБА_2 митниці ДФС від 08.06.2017 року, винесені законно, підстав для їх скасування не вбачається. Просив в задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору відповідачем викладено письмово та надано до суду у заявах по суті справи, визначених КАС України (відзив, заперечення).

Представник відповідача ДФС України до суду відзиву на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що на виконання умов контракту від 03.02.12 року №2012.02.БС, укладеного між компанією ТОВ «Фірмою Радіус-Сервіс», Російська Федерація (Продавець) та ТОВ «Сміт Сервісез Юкрейн», Україна (Покупець), на митну територію України ввезений товар "ДРУ1-120РС.059 Перевідник верхній 3-102-1шт.", декларування якого здійснювала агент з митного оформлення ТОВ "КФ "Лаврік" ОСОБА_1 (на той час Рева) О.В.

Десятого листопада 2014 року ОСОБА_1 було подано до ОСОБА_2 митниці ДФС до митного оформлення митну декларація № 806020002/2014/011627, якою задекларовано товар "ДРУ1-120РС.059 Перевідник верхній 3-102-1шт.". В графі 31 декларації зазначено опис товару: "Частини бурильних машин: -ДРУ1-120РС.059. Перевідник верхній 3-102 - 1шт. Призначені для приєднання двигуна до елементів низу бурової колони" (товар № 2), а в графі 33 код товару за УКТЗЕД НОМЕР_1, встановлена ставка ввізного мита пільгова/повна 0 %.

Декларування товару здійснено ОСОБА_1 на підставі товаросупровідних документів на цей товар у повній відповідності з наявними у цих документах даними про товар. Докази про те, що ОСОБА_1 вносила у митну декларацію недостовірні відомості про товар, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надавала митниці документи, що містять недостовірні відомості відсутні. Наведений у графі 31 митній декларації опис товару узгоджується з даними товаросупровідної та технічної документації.

У ході проведення митного оформлення товару № 2 митної декларації від 10.11.2014р. № 806020002/2014/011627 на етапі перевірки правильності класифікації товарів за УКТ ЗЕД будь-яких суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень, тощо не виникало. Посадові особи ОСОБА_2 митниці за результатами перевірки правильності класифікації товарів на підставі заявлених ОСОБА_1 відомостей і наданих документів заявлений код товару № 2 митної декларації від 10.11.2014р. № 806020002/2014/011627 визнали, підтвердили та завершили оформлення митної декларації. Під час митного оформлення Рішення про визначення коду товару не приймалось.

У грудні 2016 року податковим органом проведено документальну перевірку ТОВ «Сміт Сервісез Юкрейн», за результатами якої складений ОСОБА_3 № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року (а.с. 119).

Згідно даного ОСОБА_3 встановлено факт неправильної класифікації зазначеного вище товару згідно УКТ ЗЕД, та визначний інший код товару - НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД.

Висновок про невірну класифікацію товару у ОСОБА_3 № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року (а.с. 119) обґрунтовано інформацією з сайту виробника ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (http://www.radіus-s.ru) та інформацією з листа того ж ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація) (а.с. 134).

Висновок про наявність виявленого порушення - невірної класифікації товару у Постанові митниці (а.с. 176), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, обґрунтовано інформацією з ОСОБА_3 № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року (а.с. 119) та сайту виробника ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (http://www.radіus-s.ru).

У ОСОБА_3 перевірки, у протоколі про порушення митних правил (а.с. 82), у Постанові митниці про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с. 176) висновок про невірну класифікацію товару обґрунтовано тим, що за інформацією офіційного сайту підприємства ООО «Фирма «Радиус-Сервис» (http://www.radіus-s.ru) розробляє, виготовляє та поставляє гідравлічні забійні двигуни. Цими ж обставинами обґрунтовано і відзиви на адміністративний позов відповідачів.

На офіційному сайті ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (http://www.radіus-s.ru) відсутня детальна та доступна інформація про товар, що дає підстави для його класифікації за кодом НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД.

Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Стверджуючи у відзиві на адміністративний позов про наявність на офіційному сайті ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (http://www.radіus-s.ru) інформації про товар, що дає підстави для його класифікації за кодом НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД, відповідач не довів цього.

Жодних доказів того, що на офіційному сайті ООО "Фирма "Радиус-Сервис" наявна детальна та доступна інформація про товар, яка містить інформацію, що дає підстави для класифікації товару за кодом НОМЕР_2 згідно УКТЗЕД відповідачами до суду не надано, у матеріалах податкової перевірки не міститься.

Відповідачами не надано до суду інформації про принцип дії двигуна та його характеристики, на підставі якої можливо було б однозначно визначити код товару за УКТЗЕД.

Лист ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація) (а.с. 134), який досліджувався податковим органом при проведенні документальної перевірки ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн" та відомості з якого дали підстави для зміни коду товару у ОСОБА_3 податкової перевірки № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року, при оформленні митної декларації №806020002/2014/011627 у 2014 році був відсутній в агента з митного оформлення ОСОБА_1

Копію листа ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація) було отримано під час перевірки ревізором-інспектором від ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн" у грудні 2016 року та надано до митниці у січні 2017 року у додатку до ОСОБА_3 перевірки.

Копія листа ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація), який долучений відповідачем до справи, не містить відомостей про його реєстрацію ООО "Фирма "Радиус-Сервис" та не містить відомостей про дату його виготовлення та підписання. За таких обставин невідомо, чи взагалі існував цей лист 10.11.2014р. під час декларування товару позивачем ОСОБА_1 у МД №806020002/2014/011627.

Відповідачами не надано до суду відомостей стосовно того, як лист ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація), направлений виробником товару на Пермську митницю (Російська Федерація) (а.с. 134) потрапив до України, а також де знаходиться оригінал цього листа.

Зазначений ОСОБА_1 код товару "Частини бурильних машин: -ДРУ1-120РС.059. Перевідник верхній 3-102 - 1шт. Призначені для приєднання двигуна до елементів низу бурової колони" (товар № 2) у графі № 33 МД № 806020002/2014/011627 від 10.11.2014 року узгоджується з відомостями, що містяться у товаросупровідних документах до нього, які були в її розпорядженні на момент митного оформлення та не давали можливості визначити тип двигуна та віднести його до певної товарної категорії, тоді як об'єктивно містили відомості, що цей перехідник призначений для з'єднання двигуна з буровою установкою, відтак, давали підстави вважати його частиною бурильної машини.

Суд відхиляє заперечення відповідача з приводу того, що товар мав бути класифіковано за УКТЗЕД за відомостями з CMR-накладна №0000177 від 05.11.2014 (а.с. 103).

Запис в графі 9 CMR-накладна №0000177 від 05.11.2014 (найменування вантажу) "запасные части для винтового забойного гидравлического двигателя" є загальним, стосується усього вантажу який перевозився (всього 17 найменувань товару), а не конкретно даного перевідника-ДРУ1-120РС.059. Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) не є документом, що містить технічні характеристики кожного найменування з транспортованих товарів, а є документом, який доводить факт укладення договору на автомобільне перевезення вантажу і застосовується виключно для міжнародних вантажних автомобільних перевезеннь. У CMR-накладній вказується відправник, отримувач, місце походження вантажу, місце доставки, вага, загальний опис, маршрут і спосіб перевезення, вартість доставки. CMR заповнюється вантажовідправником, на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. У графі 9 «Найменування вантажу» - вказується лише загальне найменування вантажу, що перевозиться.

CMR-накладна не є документом, у якому містяться технічні та фізичні характеристики товару, принцип його дії. Загальна назва товару у CMR-накладній не дає змогу класифікувати товар в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТ ЗЕД, у кількості знаків, визначеній правилами заповнення графи 33 митної декларації.

Згідно "Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за №1372/21684) не допускається перенесення в графу 31 митної декларації непідтвердженого опису товару.

Судом встановлено, що під час опрацювання ОСОБА_3 перевірки заступник начальника відділу протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_6 28.02.2017 службовою запискою №185/10/16-70-20 звернувся до Управління адміністрування митних платежів (спеціалізованого підрозділу ОСОБА_2 митниці ДФС) за роз'ясненнями з приводу класифікації товарів, зазначених у ОСОБА_3.

У службовій записці начальника Управління адміністрування митних платежів ОСОБА_7 від 03.03.2017 року №353/16-70-19 (а.с. 145) зазначено "у звязку з відсутністю у комплекті документів інформації щодо принципу дії двигуна та його характеристик однозначно визначити код товару не уявляється можливим" (а.с. 146).

Виносячи постанови у справі відповідачі не з'ясували ці обставини, не надали їм належної оцінки, підійшли формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та неправомірне застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил (а.с. 81), підставою для його складання стали висновки, відображені в Акті ГУ ДФС у Полтавській області № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року (а.с. 119). Жодних інших порушень, допущених ОСОБА_1 при оформленні вищезазначеної митної декларації, крім невірного визначення коду товару, в тому числі при заповненні графи 31, яка містить опис товару, під час проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн" відповідно до акту № 13/16-31-14-09-08/3507646 від 13.12.2016 року та в ході опрацювання вказаного акту працівниками ОСОБА_2 митниці ДФС не було виявлено .

Згідно Постанови в справі про порушення митних правил № 0068/80600/17 від 08.06.2017р. (а.с. 176), підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стали її дії як агента з митного оформлення, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації № 806020002/2014/011627 від 10.11.2014р. невірного коду УКТ ЗЕД (графа 33 МД, товару № 2).

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Тому суд відхиляє доводи ОСОБА_2 митниці ДФС, обґрунтовані тим, що позивача притягнуто до відповідальності нібито за невірно наведений нею опис товару в графі 31 митної декларації або за невідповідність цього опису відомостям з товаросупровідних документів.

Судом встановлено, що заявлений ОСОБА_1 в графі 31 митної декларації опис товару відповідає товаросупровідним документам, а вказаний нею у гр. 33 код товару згідно з УКТЗЕД відповідає вказаному нею у графі 31 опису.

Зміна коду товару у ОСОБА_3 перевірки обгрунтована виключно інформацією офіційного сайту підприємства ООО «Фирма «Радиус-Сервис» (http://www.radіus-s.ru), але докази наявності такої інформації на даному сайті відповідачами до суду не надано.

Стаття 485 МК України передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

ОСОБА_1, як агентом з митного оформлення в митній декларації №806020002/2014/011627 від 10.11.2014р. (а.с. 93) було зазначено правдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару, а також правдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, які узгоджуються з товаросупровідними документами. Код товару визначений нею за наявними у її розпорядженні товаросупровідними документами, його правильність було перевірено та підтверджено митним органом з урахуванням зазначених обставин.

Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України утворюють дії, зокрема, щодо надання декларантом неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Сам по собі факт невірного визначення коду товару за УКТЗЕД у митній декларації, за умови подання декларантом правдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, не утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до норми ст. 485 МК України для кваліфікації дій особи за вказаною статтею необхідна наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або ухилення від сплати митних платежів, що об'єктивно свідчить про те, що вказане правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому лише зазначення невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що дії особи були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Зазначення невірного коду товару в митній декларації не може бути доказом того, що дії декларанта направлені на умисну недоплату податків та зборів та доказом вини у формі прямого умислу. Відповідачами не надано до суду доказів, що ОСОБА_1 мала умисел на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Зазначений помилково невірний код товару за УКТЗЕД не є доказом того, що вказані дії були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Наявність складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, у діях декларанта або особи, уповноваженою на декларування, буде виключно у разі, якщо товар було класифіковано на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації, що безпосередньо і суттєво вплинуло на класифікацію товару за УКТ ЗЕД. Сама ж невірна класифікація товару декларантом не створює склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідачами не доведено правомірності та обґрунтованості висновків, зроблених в оскаржуваній постанові в справі про порушення митних правил, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 заявила неправдиві відомості щодо звичайного торговельного опису товару з метою ухилення від сплати митних платежів та в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України.

Само по собі порушення правил класифікації товарів не є самостійним складом адміністративного правопорушення, тобто не є окремим видом порушення митних правил, за які встановлена адміністративна відповідальність.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІІ "Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 року, декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 МК України. Посадові особи митного органу здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

В п. 4, 5 Розділу ІІІ вищезазначеного Порядку встановлено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, зокрема: опису товару в митній декларації процедури декларування згідно з вимогами статті 257 МК України; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД.

За змістом п. п. 5, 6 Порядку, у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД. У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні (у тому числі у разі складання протоколу про порушення митних правил) та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення про визначення коду товару.

Тобто, помилка декларанта при класифікації товару за УКТ ЗЕД (з огляду на положення ч. 2 ст. 69 МК України) мала бути виявлена саме під час митного оформлення контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, визначеною статтею 246 МК України, забезпечує дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

У статті 485 МК України відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення певного коду товару за УКТ ЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТ ЗЕД.

Приймаючи митну декларацію №806020002/2014/011627 від 10.11.2014р. до митного оформлення ОСОБА_2 митниця повинна була перевірити правильність заявленого коду товару та у разі виявлення неправильності цього коду відповідно до частини третьої статті 69 Митного кодексу України зобов'язати ОСОБА_1 надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявленого коду товару, поданого до митного оформлення, а також зразки товару та/або техніко-технологічну документацію на нього, або ж згідно з частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України та самостійно класифікувати товар.

Проставлені на МД №806020002/2014/011627 від 10.11.2014р. відмітки про завершення митного оформлення свідчать про виконання ОСОБА_1 всіх митних формальностей, визначених МК України відповідно до заявленого митного режиму. Тому наявність складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, у її діях, буде виключно у разі, якщо товар було класифіковано на підставі поданих нею недостовірних документів, наданої нею недостовірної інформації, якщо що це безпосередньо і суттєво вплинуло б на класифікацію товару за УКТ ЗЕД. Сама ж невірна класифікація товару декларантом не створює склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

За зазначених обставин суд приходить висновку, що невірна класифікація товару за УКТ ЗЕД, якщо вона і мала місце, відбулася саме через неперевірку посадовими особами ОСОБА_2 митниці ДФС правильності класифікації товарів під час митного оформлення, бо за результатами перевірки правильності класифікації товару на підставі задекларованих відомостей та наданих документів посадові особи митниці у разі незгоди з визначеним позивачем кодом товару зобов'язані були винести своє Рішення про визначення коду товару у відповідності з вимогами в п. 6 розділу ІІІ Порядку.

Приймаючи митну декларацію №806020002/2014/011627 від 10.11.2014р. (а.с. 93) до митного оформлення ОСОБА_2 митниця повинна була перевірити правильність заявленого коду товару та у разі неправильності цього коду згідно з частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України самостійно класифікувати товар. Тому суд не визнає висновки ОСОБА_2 митниці ДФС у Постанові про порушення митних правил, щодо заниження податкового зобовязання по сплаті ввізного мита у розмірі 555,21 грн., та заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у розмірі 111,04 грн., що призвели дії агента з митного оформлення ТОВ КФ "Лаврік" гр. ОСОБА_5

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у митній декларації №806020002/2014/011627 від 10.11.2014 р. визначила код товару № 2 на підставі наявних у неї на той час товаросупровідних документів. ОСОБА_2 митниця ДФС, як уповноважений орган владних повноважень прийняла своє рішення за цією декларацією - визнала і підтвердила визначений ОСОБА_1 у 33 графі декларації код товару, хоча і має обов'язок його змінити, якщо він є неправильним. При цьому докази, що ОСОБА_1 заявляла недостовірні відомості та надавала недостовірні документи в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_2 митниця ДФС згідно своїх повноважень та обов'язків, приймає рішення яким мав бути код товару у митній декларації №806020002/2014/011627 від 10.11.2014 р. Тому до заниження податкового зобовязання по сплаті ввізного мита у розмірі 555,21 грн., та заниження податкового зобов'язання по сплаті податку на додану вартість у розмірі 111,04 грн. призвело не перевірка посадовими особами ОСОБА_2 митниці ДФС правильності класифікації товарів під час митного оформлення.

Відповідно до норми ст. 485 МК України для кваліфікації дій особи за вказаною статтею необхідна наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або ухилення від сплати митних платежів, що об'єктивно свідчить про те, що вказане правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому лише зазначення невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що дії особи були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Відповідачі не надали до суду доказів того, що дії ОСОБА_1 були умисними, а не помилковими, і ці дії були спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, розмір яких, є незначним та сплачений отримувачем товару ТОВ "Сміт Сервісез Юкрейн" одразу ж після виявлення ГУ ДФС у Полтавській області порушення у грудні 2016 року.

ОСОБА_1 не вносила у митну декларацію (а.с. 93) недостовірні відомості про товар, які необхідні для визначення його коду згідно з УКТ ЗЕД, та не надавала митниці документи, що містять недостовірні відомості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Код товару нею визначено на підставі наявних в її розпорядженні товаросупровідних документів на цей товар у повній відповідності з наявними у цих документах даними про товар. Жодних невідповідностей, неповноти або недостовірності інформації стосовно опису та характеристик цього товару, необхідних для його класифікації за УКТ ЗЕД, податковим органом не виявлено, що свідчить про відсутність у неї мотиву для неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру на користь ТОВ "Сміт Сервісез Юкренн".

ОСОБА_1 письмово заявила суду, що не бажала настання жодних шкідливих наслідків при декларуванні товару та не мала жодного мотиву для неправомірного зменшення розміру платежів на користь ТОВ «Сміт Сервісез Юкрейн».

Відповідачами не надано до суду жодних свідчень та доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умисної форми вини при визначенні у митній декларації коду товару за УКТЗЕД.

Суд критично оцінює висновки відповідачів, що порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України, може бути вчинено з необережності і для кваліфікації дій особи за статтею 485 МК України немає необхідності досліджувати наявність спеціальної протиправної мети у її діях.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому лише зазначення невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що дії особи були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Тому суд приходить до висновку що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Згідно ст. 523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками.

Відповідно, повноваження розглядати справи про порушення митних правил від імені ОСОБА_2 митниці ДФС у 2017 році мали виключно особи, які перебували на час її винесення на посадах керівника ОСОБА_2 митниці ДФС або його заступників, передбачених організаційною структурою ОСОБА_2 митниці ДФС на 2017 рік.

Зі змісту постанови про порушення митних правил від № 0068/80600/17 від 08.06.2017 вбачається, що постанову від імені ОСОБА_2 митниці ДФС виніс ОСОБА_3, який перебував на посаді заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС начальник відділу боротьби з митними правопорушеннями (а.с. 19).

Згідно організаційної структури ОСОБА_2 митниці ДФС на 2017 рік (а.с. 32) у митниці в 2017 році передбачені наступні керівні посади:

- начальник (штатна чисельність - 1);

- перший заступник начальника (штатна чисельність - 1);

- заступник начальника (штатна чисельність - 2);

- заступник начальника-начальник відділу протидії митним правопорушенням (штатна чисельність - 1).

Відповідно до листа директора Департаменту кадрової політики та роботи з персоналом Державної фіскальної служби України від 12.07.2017р. № 8761/Г/99-99-04-03-14 (а.с. 33) ОСОБА_3 був призначений на посаду заступника начальника-начальника відділу протидії митним правопорушенням тільки 26.06.2017 року, тобто після винесення спірної постанови, а з 01.01.2017 по 25.06.2017 він перебував поза штатом ОСОБА_2 митниці ДФС.

Фактично особа, яка розглянула справу і винесла постанову від імені ОСОБА_2 митниці ДФС на день її винесення не перебувала на посаді, передбаченій організаційною структурою ОСОБА_2 митниці ДФС на 2017 рік (а.с. 32), та відповідно за своєю посадою (на якій перебувала особа) не мала повноважень виносити постанови від імені ОСОБА_2 митниці ДФС.

Суд критично оцінює заперечення ОСОБА_2 митниці ДФС, яка стверджує, що ОСОБА_3 з 28.03.2016 перебував на посаді заступника начальника митниці-начальника відділу боротьби правопорушеннями і в 2017 році знову був призначений на посаду заступника начальника митниці-начальника відділу боротьби правопорушеннями, тому він мав повноваження 08.06.2017 року від імені ОСОБА_2 митниці ДФС винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Митницею не надано жодних доказів існування такої посади в ОСОБА_2 митниці ДФС під час прийняття спірної постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, висновок про невірну класифікацію товару у ОСОБА_3 № 13/16-31-14-09-08/35407646 від 13.12.2016 року обґрунтовано інформацією з сайту виробника ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (http://www.radіus-s.ru) та інформацією з листа того ж ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація) (а.с. 134).

Наявність такої інформаціі на сайті виробника ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (http://www.radіus-s.ru) під час провадження у справі відповідачами не перевірялась.

Лист ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація) (а.с. 134) не містить відомостей про його реєстрацію ООО "Фирма "Радиус-Сервис" та не містить відомостей про дату його виготовлення та підписання. З його змісту взагалі невідомо, чи існував цей лист 10.11.2014 року під час декларування товару.

Під час провадження у справі відомості про дату виготовлення та підписання листа ООО "Фирма "Радиус-Сервис" (Російська Федерація) на Пермську митницю (Російська Федерація) відповідачами не перевірялись. Обставини достовірності цього листа відовідачами не досліджувались.

Висновки та роз'яснення з приводу класифікації товарів, зазначених у ОСОБА_3 податкової перевірки, надані Управлінням адміністрування митних платежів ОСОБА_2 митниці ДФС на адресу відділу протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 митниці ДФС службовою запискою начальника Управління адміністрування митних платежів від 03.03.2017 року №353/16-70-19 (а.с. 145) при розгляді справи не враховувались.

Тому суд обґрунтовано вважає, що провадження у справі проведено було не повно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно, з власної ініціативи 13.05.2017 року письмово звернулась з заявою до ОСОБА_2 митниці ДФС щодо внесення відповідних змін до цієї декларації та створення аркушу коригування (а.с. 169).

За заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 митниці ДФС внесла зміни до митної декларації від 10.11.2014 року № 806020002/2014/011627 та створила аркушу коригування. Аркуш коригування отримано від митниці працівником ТОВ "КФ "Лаврік" ОСОБА_8 29.05.2017 року (а.с. 169).

Згідно аркушу коригування у митній декларації від 10.11.2014 року № 806020002/2014/011627 ОСОБА_2 митницею ДФС змінено код 2 (другого) товару з коду НОМЕР_1 на код НОМЕР_2 (графа 33 митної декларації); змінено ставку мита з 0% на 5% (графа 47 митної декларації) та залишено без змін опис товару, наведений позивачем у графі 31 митної декларації ще 10.11.2014 року, що підтверджує правильність цього опису (а.с. 170).

Відповідно до частини 10 статті 269 МК України не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

23.05.2017 року, після самостійного (з власної ініціативи) звернення ОСОБА_1 до митниці з заявою від 13.05.2017 року про внесення змін у митну декларацію (а.с. 169) посадовою особою ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_9 відносно неї було складено протокол про порушення митних правил № 0068/80600/17 за статтею 485 МК України (а.с. 81), яким і розпочато провадження у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 митницею порушено норми частини 10 статті 269 МК України, відтак дії ОСОБА_2 митниці ДФС є протиправними. Суд критично відноситься до пояснень відповідача і констатує, що митниця зобов'язана дотримуватись вимог статті 269 МК України, а неналежне виконання посадовими особами митниці з документального оформлення внесення змін до митної декларації або дата внесення таких змін, на які посилається відповідач, не змінюють приписів частини 10 статті 269 МК України.

Згідно статті 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Аналізуючи норми статті 69 МК України, суд приходить до висновку, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів застосовуються виключно у разі одночасного настання наступних обставин:

- органом доходів і зборів було прийняте рішення про класифікацію товарів;

- це рішення прийнято у складному випадку;

- це рішення прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Судом встановлено, що при митному оформленні митної декларації № 806020002/2014/011627 від 10.11.2014 року органом доходів і зборів - ОСОБА_2 митницею ДФС рішення про класифікацію товарів не приймалось; заявником - ОСОБА_1 не надавалось до митниці недостовірних документів, недостовірної інформації. До ОСОБА_1 застосовано штраф за порушення, виявлене у зв'язку з неправильною класифікацією товару, у випадку, коли митниця визнала заявлений нею код товару у митній декларації на підставі наданої нею достовірної інформації та достовірних документів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 митницею порушено норми частини 6 статті 69 МК України, відтак дії ОСОБА_2 митниці ДФС є протиправними.

Суд критично відноситься до доводів відповідача, що відсутність складного випадку класифікації товарів надає митниці право застосовувати штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів. Відповідно до вимог частини 6 статті 69 МК України відсутність складного випадку класифікації товарів уже виключає можливість застосовування штрафів та інші санкції у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, бо приймаючи митну декларацію митниця повинна перевірити правильність заявленого коду товару та у разі виявлення неправильності цього коду відповідно до частини третьої статті 69 Митного кодексу України зобов'язати декларанта надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявленого коду товару, поданого до митного оформлення, а також зразки товару та/або техніко-технологічну документацію на нього, або ж згідно з частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України та самостійно класифікувати товар. Штрафи за порушення, виявлене у зв'язку з неправильною класифікацією товару за УКТ ЗЕД, застосовуються виключно якщо органом доходів і зборів було прийняте рішення про класифікацію товарів; це рішення прийнято у складному випадку; невірна класифікація товару у рішенні митниці відбулася саме внаслідок поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Згідно ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є працівником ТОВ "КФ "Лаврік". Листом №012/ПМДФС/ПМП/ЕП від 23.05.2017 ТОВ «КФ «Лаврік» проінформувало ОСОБА_2 митницю ДЙФС, що в період з 20.05.2017 року по 16.06.2017 року ОСОБА_1 перебуває у відпустці у зв'язку з шлюбом.

Протокол про порушення митних правил № 0068/80600/17 (а.с. 81) складений на ОСОБА_1 23.05.2017 року за її відсутності, тому при складанні протоколу її не було повідомлено про місце та час розгляду справи.

З протоколу про порушення митних правил № 0068/80600/17 вбачається, що розгляд справи митницею було призначено на 08.06.2017р.

Судом на підставі ідентифікатору повідомлення № 641 (а.с. 85) встановлено і відповідачами не заперечується, що ОСОБА_1 отримала інформацію про час та місце розгляду справи про порушення митних правил 10.06.2017 року особисто, в поштовому відділенні 36022 під час перебування у відпустці.

Судом встановлено, що справу розглянуто та винесено постанову у справі про порушення митних правил №0068/80600/17 від 08.06.2017 року (а.с. 176), якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, за відсутності ОСОБА_1; за відсутності даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи.

Суд відхиляє доводи відповідача, що листи з інформацію про час та місце розгляду справи направлялись на адресу підприємства, де працює ОСОБА_1 і отримані підприємством. Адже відповідачу завчасно було відомо, що ОСОБА_1 перебуває у відпустці. Суд відхиляє доводи відповідача, що ОСОБА_1 було сповіщено своєчасно тільки на підставі того, що протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місцем проживання.

Судом з наявних у справі доказів вбачається, що справу розглянуто за відсутності будь-яких даних з відділення поштового зв'язку про отримання ОСОБА_1 поштового відправлення або про не отримання нею цього відправлення у зв'язку відсутністю за місцем проживання, тобто взагалі за відсутності будь яких даних щодо її сповіщення.

Відповідачами не надано до суду доказів про своєчасне сповіщення ОСОБА_2 митницею ДФС ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи. За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 митницею при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності порушено вимоги ст. ст. 494, 498, 509, 526 МК України, істотно обмежено її права, гарантовані чинним законодавством, в тому числі права на захист, що є неприпустимим та є підставою для визнання незаконним прийнятого рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обовязковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, того факту, що зазначення позивачем невірного коду товару в митній декларації, на переконання суду, не може бути доказом того, що її дії були направлені на умисну недоплату податків і зборів та доказом вини у формі прямого умислу, тобто недоведеність того, що позивач мала умисел на ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, і те, що відповідачами не доведено правомірності та обґрунтованості висновків, зроблених в оскаржуваних постановах в справі про порушення митних правил, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач заявила неправдиві відомості щодо звичайного торговельного опису товару з метою ухилення від сплати митних платежів та в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, з огляду на наявність істотних порушень чинного законодавства при притягненні ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил та обмеження у реалізації прав, гарантованих чинним законодавством, зокрема, права на захист, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 6-12, 77, 90, 159-161, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ОСОБА_2 митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0068/80600/17 від 08.06.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1998 грн. 75 коп. а провадження по справі закрити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 12.07.2017 року у справі про порушення митних правил № 0068/80600/17, винесену по результатам розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову ОСОБА_2 митниці ДФС № 0068/80600/17 від 08.06.2017 року.

У відповідності до ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_10