Справа № 189/452/18
Суддя: Лукінова К. С.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/452/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.05.2018 року Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лукінова К.С.,

за участю секретаря Корхова М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в смт. Покровське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Антонюк Сергія Миколайовича про оскарження правового акту індивідуальної дії субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом та просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БР № 896874 від 17.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП - закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 17 березня 2018 року відносно нього інспектором 3 роти батальйону УПП в Херсонській області лейтенантом поліції Антонюком Сергієм Миколайовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії БР № 896874 за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, в постанові Серії БР № 896874 від 17.03.2018 року зазначено, що ОСОБА_1, 17 березня 2018 року, о 03:25 годині, керуючи автомобілем (тягачем) марки «DAF», модель «FT XF 105.460», державний номерний знак НОМЕР_1, на 203 км а/д «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», буксируючи напівпричіп «Kogel», модель «SNCO 24», державний номерний знак НОМЕР_2, перевозив вантаж з загальною масою 59400 кг з максимально дозволеною 40000 кг, без погодження маршруту руху з Укравтодором та Нацполіцією, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху України. За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн. Дії інспектора 3 роти батальйону УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Антонюка Сергія Миколайовича по притягненню його до адміністративної відповідальності вважає необєктивними та, відповідно, зазначену постанову такою, яка не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. Проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є виключною компетенцією Укртрансбезпеки. При цьому, Порядком № 879 передбачена наявність методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу, проте станом на момент проведення відповідного зважування така методика не затверджена. Пересувний пункт габаритно-вагового контролю - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками. Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти. Проте, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, яким він керував, було здійснено не у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях. У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п.21 Порядку). Отже, факт переміщення ним великогабаритного вантажу в розумінні п.п.3 п.2 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 27.06.2007 року № 879, відповідачем у передбачений законодавцем спосіб не встановлено та не доведено. Крім того, згідно з п.2.4-2 ПДР, у разі виявлення під час здійснення габаритно- вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт. Таким чином, якщо відповідач дійшов висновку щодо перевищення його транспортним засобом нормативно вагових параметрів та відсутності погодженого маршруту, йому, ОСОБА_1, повинно було бути забороно рух транспортного засобу з напівпричепом до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові або габаритні параметри якого перевищують нормативні. Проте, цього зроблено не було. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. При цьому, пунктом 25 Правил №30 визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб. Аналогічні приписи містить Порядок, затверджений постановою КМ України від 27.06.2007 року №879, який, окрім цього, у пункті 22 передбачає, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.22 Порядку). Згідно ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене статтею 132-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках. В даному випадку, як він вже зазначав вище, транспортний засіб, яким він керував, не був затриманий відповідачем та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, він продовжив рух. Тобто, у відповідності до вищевикладених положень підзаконних нормативно- правових актів, відповідач мав би затримати його транспортний засіб, однак, всупереч таким вимогам, відповідач по справі жодних дій щодо затримання даного транспортного засобу не вчинив. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Крім всього вищевказаного, він також наполягав поліцейському на тому, що він заперечує проти того, щоб він розглядав справу про адміністративне правопорушення відносно нього без його адвоката, до якого він бажає звернутися, оскільки його (поліцейського) дії він вважає незаконними. Більш того, поліцейський, навіть, не розяснив йому його права та не повідомив, що він має право на правничу допомогу. А саму справу розглянув не надавши йому час підготуватися та, навіть, порадитися з адвокатом телефоном. Вищевказані обставини також підтверджуються відеозаписом з реєстратора поліцейського, який він може надати суду. Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом мас право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України, згідно якої, «Кожен має право на правову допомогу... Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку згідно зі ст. 64 Конституції України, згідно якої, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Його, передбачені ст. 59 Конституції України, права не можуть бути обмежені, навіть, у воєнний час. Проте, поліцейські вирішили інакше, проігнорували його Конституційні права та позбавили його права скористуватися правовою допомогою для свого захисту, що вказує, як на необізнаність поліцейських з Конституцією України, так й на порушення ними своїх обовязків за Законом України «Про Національну поліцію», зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону згідно якого, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави. Проте, його права та свободи поліцейськими були грубо спаплюжені.

Представник відповідача направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву, відповідач посилався на те, що вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. По-перше: 17.03.2018 року на 203 км. автодороги Одеса-Мелітополь- Новоазовськ був зупинений DAF FT XF д/н НОМЕР_1 оскільки даний т/з перевозив вантаж загальною масою 59400 кг, із максимально дозволених 40000 кг. без узгодження, чим порушив п. 22.5 ПДР. Водієм даного т/з виявився ОСОБА_1. На мобільному ваговому комплексі було здійснено зваження даного т/з. Згідно квитанції № 64805 від 17.03.2018 року о 03 год. 25 хв. у даного т/з, навантаження складало на ось-1- 8600, на ось-2-16600, на ось-3- 11850, на ось-4 - 10550, на ось-5- 11800, загальне- 59400 кг., що перевищує допустимі Правилами дорожнього руху норми навантаження. З даною квитанцією Позивача також було ознайомлено. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень (Позивач порушив вимоги п.22.5), за що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП, інспектором патрульної поліції було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення БР № 896874 від 17.03.2018 року та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому розяснивши права та зміст відповідних статей. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення Постанови, яку Позивач отримав на місці і підписав. Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. Згідно ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. По-друге: виходячи зі ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію» - Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. У ст. 62 ЗУ «Про Національну поліцію» закріплено гарантії професійної діяльності поліцейського, а саме: Поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обовязковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Крім того у п.8 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» зазначено що Поліція - у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Та п.11 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» Поліція - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 222 КУпАП- Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також стаття 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у ст. 4 розділу 1 вказано - У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтею 132-1 КУпАП. Ст. 2 розділу 3 Інструкції- Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-1, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно ст. 252 КУпАП- орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Тобто виходячи з даної норми, поліцейський виявивши адміністративне правопорушення, самостійно оцінивши всі обставини справи, вже на заключному етапі провадження одразу виносить постанову про вчинення адміністративного правопорушення, про що підтверджує наступне - відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП- Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. По-третє. Оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до ст.252 КУпАП інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Антонюком С.М. була винесена постанова про накладення стягнення на Позивача. Дана Постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, під час винесення Постанови, Позивач був ознайомлений зі своїми правами, факт наявності правопорушення, а саме порушення вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ст. 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. З огляду на вищевикладене Відповідач вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову та скасування Постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 896874 від 17.03.2018 року відсутні.

Розгляд справи здійснювався на підставі ст.ст.262,263 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що 17.03.2018 року, о 03:25 годині, на а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км. водій ОСОБА_1 буксируючи напівпричіп Kogel SNCO 24, НОМЕР_2, перевозив вантаж з загальною масою 59400 кг з максимально дозволених 40000 кг, без узгодження, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Дане порушення було виявлено інспектором 3-ї роти батальйону УПП в Херсонській області Антонюк С.М. про, що складено постанову серії БР № 896874 від 17.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобовязаний:

1)неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2)професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва;

3)поважати і не порушувати права і свободи людини.

Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило, а доказів протилежного суду не надано.

Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю.

Суд вважає, що інспектор 3-ї роти батальйону УПП в Херсонській області Антонюк С.М., виносячи постанову, всебічно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та при накладенні адміністративного стягнення, встановив всі обставини справи про адміністративне правопорушення і прийшов до вірного висновку. Також на підтвердження правомірності своїх дій при винесенні постанови надав до суду аргументований відзив на позов.

Субєктивна думка позивача про те, що габаритно-ваговий контроль було здійснено не у спеціально відведеному місці, не підтверджено належними доказами та не спростовує доводів оскаржуваної постанови, і зводиться до переоцінки доказів.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними позовні вимоги, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Антонюк Сергія Миколайовича про оскарження правового акту індивідуальної дії субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 9, 241-247, 250 КАС України , ст..ст. 132, 247, 259-263 Кодексу про адміністративні правопорушення України, Законом України «Про Національну поліцію» , Конституцією України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 3 роти батальйону УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Антонюк Сергія Миколайовича про оскарження правового акту індивідуальної дії субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.С. Лукінова