Справа № 817/991/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2018 року м. Рівне №817/991/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Новак М.В.,

відповідача: представник Охман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ТОВ "Захід-Схід-Енерго"
доУправління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області
про скасування розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Захід-Схід-Енерго" (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (далі - відповідач) про скасування розрахунку №47 від 31.01.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0002756 від 31.01.2018.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0002756 від 31.01.2018 був складений відповідачем протиправно, без наявності на те підстав, оскільки порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем допущено не було. Вказує, що якщо і сталось перевантаження автомобіля, то не з вини позивача, так як він має можливість контролювати лише об'єм завантаження вантажу (дров паливних) відносно об'єму до середньої ваги, а тому він вжив всіх необхідних заходів щодо не перевантаження транспорту, завантаживши 32,115 м.куб. дров. На переконання позивача, при здійсненні габаритно-вагового контролю ваговий комплекс відповідача працював несправно, оскільки не було надано чинного свідоцтва (сертифікату) повірки (метрологічна атестація). Водієві транспортного засобу не було вручено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 31.01.2018 №0005665. Також зазначає, що в довідці, яку вони отримали від відповідача разом з розрахунком №47 лише 03.03.2018 не були вказані час і місце здійснення габаритно-вагового контролю; відсутня інформація щодо того, на якому пункті: стаціонарному чи пересувному було здійснено контроль. Звертає увагу суду на те, що транспортний засіб позивача через поломку вимушено зупинявся і перевантажував вантаж на інший транспортний засіб, який перевіз такий вантаж до місця призначення. Наголошує, що докази на підтвердження того, що 79 км - це пройдена частина маршруту транспортним засобом позивача в матеріалах справи відповідача відсутні, що також свідчить про необґрунтованість оскаржуваного розрахунку.

Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 07.05.2018 о 10:30 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м. Рівне, вул. 16 Липня 87).

07.05.2018 розгляд справи відкладено до 21.05.2018 до 16:30 год. у зв'язку з задоволенням клопотання відповідача про відкладення.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву від 08.05.2018 за вх..№8454/18 проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив на його обґрунтування, що 31.01.2018 при проведенні рейдової перевірки державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області проведено зважування автомобіля позивача, в результаті чого виявлено перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень загальної маси ТЗ та осьових навантажень (на одиночні вісі та строєну вісь). Результат перевірки був зафіксований в акті від 31.01.2018 №0002756, а також складено довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі та розрахунок №47 від 31.01.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0002756 від 31.01.2018. Крім цього, відповідач повідомив, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу був проведений на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, свідоцтво про повірку та сертифікацію якого надав суду разом із відзивом на позовну заяву. Наголосив, що згідно пункту 311 Порядку габаритно-вагового контролю, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати. Так, позивач рухався за маршрутом: м.Чигирин Черкаської області до м.Олександрія Кіровоградської області, відстань між якими становить 79 км. Відтак, відповідачем правомірно вказано пройдену відстань - 79 км. За таких обставин, вважав, що в діях відповідача жодних порушень вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та інших нормативно-правових актів, регламентуючих діяльність державного органу з питань контролю на автомобільному транспорту, не вбачається. Тому, в задоволенні позову просив відмовити повністю.

11.05.2018 за вх.№8623/18 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого він не погоджується з зазначеними в відзиві доводами відповідача та вказує на те, що ним так і не надано чинного сертифікату (свідоцтва) повірки вагового комплексу, яким було здійснено зважування транспортного засобу позивача, а також доказів вручення водієві транспортного засобу позивача довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

В судовому засіданні 21.05.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.05.2018 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у їх задоволенні повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з направленням на рейдову перевірку від 31.01.2018 №005852, на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.01.2018 №68 (а.с.57-59) інспекторами Укртрансбезпеки на а/д Київ-Знам`янка (241 км.+800 м) в Кіровоградській області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний № НОМЕР_1 з напівпричепом LAG 0-3-36, реєстраційний НОМЕР_2, що належить ТОВ "Захід-Схід-Енерго" (а.с.23), водій ОСОБА_3.

За результатами перевірки складено акт від 31.01.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезень вантажів з перевищенням вагових обмежень без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, чим порушено вимоги ст.48 Закону України Про автомобільний транспорт. Також в даному акті вказано про те, що водій з актом ознайомлений, від підпису та надання пояснень відмовився (а.с.69).

Актом №0002756 від 31.01.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлено фактичну повну масу 43,4 тонн при нормативно допустимій 40,0 тонн, а також фактичне навантаження на осі транспортного засобу 5,2/11,24/26,96/ тонни при допустимому 11/11/22 тонни (а.с.11,50).

Довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 31.01.2018 вказаного транспортного засобу зафіксовані аналогічні результати вагового контролю (а.с.13).

На підставі акту зважування працівниками Укртрансбезпеки складено розрахунок від 31.01.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нарахована плату за проїзд в розмірі 170,64 євро, платником зазначено ТОВ "Захід-Схід-Енерго" (а.с.12, 54).

Супровідним листом Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградсткій області від 23.02.2018 №27-1-03/638 направило на адресу позивача вищевказані акт (копію) від 31.01.2018 №0002756, розрахунок №47 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 170,64 євро та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 31.01.2018 (а.с.10).

Не погоджуючись з розрахунком плати за проїзд, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ч.1 ст.2 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

За змістом ст.29 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15 п.5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж,інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника-ліцензія на надання відповідних послуг;для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Зі змісту товарно-транспортної накладної №094302 від 31.01.2018 слідує, що водій ОСОБА_3 на автомобілі позивача, який значиться як перевізник, здійснював перевезення товару: "дрова паливні", пункт навантаження: "нижній склад Чигирин, нижній склад 1 Чигирин", пункт розвантаження: "м.Олександрія", вантажоодержувач: "Товариство з обмеженою відповідальність "ЗАХІД-СХІД-ЕНЕРГО", всього відпущено: "5 шт., V:32,115 м2" (а.с.21-22).

Суд звертає увагу на те, що маса вантажу, зазначена у товарно-транспортній накладній, береться до уваги лише тоді, коли габаритно-ваговий контроль проводиться без застосування зважувального обладнання.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок № 879).

Пунктом 1 Порядку № 879 визначено, що цей Порядок регулює механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпунктів 2, 4 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір", який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Згідно з приписами пункту 18 Порядку №879, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Водночас, за приписами пп.4,5 п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, що затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1), складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-311 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, що посадовими особами відповідача за результатами зважування транспортного засобу складено спірний розрахунок з порушеннями чинного законодавства через відсутність в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю зазначення дати і місця здійснення габаритно-вагового контролю та інформації щодо того, на якому пункті стаціонарному або пересувному було здійснено контроль, оскільки відсутність таких даних, не спростовує обставин, які нею зафіксовані.

Щодо невручення такої довідки водієві транспортного засобу позивача, то суд зазначає, що відповідно до акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.01.2018, водій був ознайомлений з таким актом, при цьому відмовився його підписувати і надавати пояснення, а відтак, будучи обізнаним про зафіксовані порушення та результати проведення перевірки, не виявив бажання отримати будь-які документи.

Також, суд не приймає твердження позивача про недостовірність відображення вагових параметрів транспортного засобу позивача через те, що відповідачем на момент зважування йому не було надано чинного свідоцтва (сертифіката) повірки вагового комплексу з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено обов'язку вручення перевізнику свідоцтва (сертифікату) повірки вагового комплексу.

Крім того, відповідно по п.12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підтвердження достовірності визначення ваги при проведенні габаритно-вагового контролю відповідачем надано суду Свідоцтво від 29.06.2017 №34-00/2594, видане ДП "Укрметртестстандарт" про повірку засобу вимірювальної техніки ваги пересувної автомобільної типу CHEKLODE FREEWEIGH зав.НОМЕР_3, виробник CENTRAL WEIGHING, Англія. Даним свідоцтвом підтверджується, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 "Весы для статического взвешивания. Общие технические требования". Дане свідоцтво чинне до 29.06.2018 (а.с.49).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин як і на час розгляду справи в суді вказане свідоцтво було чинним. Ніким не скасовано та не оскаржене.

Тому, суд вважає вказане свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки належним доказом його чинності та достовірності відображення вагових параметрів транспортних засобів, що зважуються такими вагами.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Приписами п.1,2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням загальної маси від 40 до 44 тонн включно - 0,1 євро; з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 10 до 20 відсотків включно - 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.

Згідно з пунктами 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Відповідно до пункту 311 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як встановлено судом, згідно розрахунку та акта №0002756 навантаження на загальну масу автомобіля позивача становило 43400 кг (замість допустимих 40000 кг). Відповідно, розмір плати за проїзд становив - 0,1 євро. Навантаження на одиничну вісь становило 11240 кг (замість допустимих 11000 кг). Розмір плати за проїзд - 0,05 євро. Навантаження на строєну вісь - 26960 кг (замість допустимих 22000 кг). Розмір плати за проїзд - 0,57 євро. Також, зазначено пройдену відстань перевезення - 79 кілометрів. К-3 - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру від 10 до 40 відсотків).

З товарно-транспортної накладної, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що транспортний засіб позивача мав намір проїхати маршрут з м. Чигирин Черкаської області до м. Олександрія Кіровоградської області, що сторонами не оспорюється.

Згідно з загальнодоступними відомостями, що містяться в інтернет-ресурсі Della (автоперевезення, http://della.com.ua/distance/) відстань від м.Чигирин Черкаської області до м. Олександрія Кіровоградської області становить 79 км (а.с.60).

Тобто, матеріалами справи підтверджується маршрут, який перевізник мав намір проїхати, а доводи позивача стосовно необхідності взяття для обрахунку плати за проїзд, відстані, що менша ніж 79 км, є необґрунтованими.

Суд зазначає, що пункт 311 Порядку №879 встановлює, що плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати. За обставин даної справи відстань, яку перевізник мав намір проїхати, складала саме 79 км.

Відтак, суд не приймає твердження позивача про те, що оскаржуваний розрахунок є недостовірним з огляду на недоведеність того, що пройдена відстань транспортним засобом позивача становить 79 км, оскільки проведений розрахунок відповідає вимогам п. 311 Порядку №879.

Як встановлено судом, згідно розрахунку та акта №0002756 навантаження на загальну масу автомобіля позивача становило 43400 кг (замість допустимих 40000 кг). Відповідно, розмір плати за проїзд становив - 0,1 євро. Навантаження на одиничну вісь становило 11240 кг (замість допустимих 11000 кг). Розмір плати за проїзд - 0,05 євро. Навантаження на строєну вісь - 26960 кг (замість допустимих 22000 кг). Розмір плати за проїзд - 0,57 євро. Також, зазначено пройдену відстань перевезення - 79 кілометрів. К-3 - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру від 10 до 40 відсотків).

За таких обставин, у відповідності до вищевказаної формули, суд вважає, що відповідачем правомірно визначено позивачу загальний розмір плати за проїзд у сумі 170,64 євро (з розрахунку: (0,1+0,05+0,57)*79*3).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, відповідач повністю довів, що при оформленні розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 31.01.2018 він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, з урахуванням всіх обставин, разом з тим позивач не довів обґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

За приписами ст.139 КАС України судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ТОВ "Захід-Схід-Енерго" (вул.Заводська, 1,смт.Смига,Дубенський район, Рівненська область,35680, ) до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (вул.Автолюбителів, 2,м.Кропивницький, Кіровоградська область,25031, ) про скасування розрахунку, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 травня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.