Справа № 808/1999/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Справа № 808/1999/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Вельможко К.С.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (71001, Запорізька область, Більмацький р-н, смт. Більмак, вул. Запорізька, буд.1, )

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2017 №, №, №, №, №

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна» (далі позивач, ТОВ «Україна») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2017 №, №, №, №, №.

Ухвалою суду від 05.07.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №808/1999/17, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи.

Провадження у справі неодноразово зупинялось за клопотаннями сторін для надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 10.01.2018 в процесі підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання по справі на 10.01.2018.

10.01.2018 у підготовчому судовому засіданні по справі оголошувалась перерва до 08.02.2018.

У звязку із перебуванням судді у відрядженні, судове засідання призначене на 08.02.2018 не відбулося. Розгляд справи призначено на 27.02.2018.

Ухвалою суду від 27.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з 27.02.2018.

У судовому засіданні 27.02.2018 оголошувалась перерва до 12.03.2018.

Ухвалою суду від 12.03.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін для примирення до 24.04.2018.

24.04.2018 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 24.04.2018 оголошувалась перерва до 08.05.2018.

У судовому засіданні 08.05.2018, на підставі ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою Акорд.

Представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та наданих додаткових поясненнях. Зокрема зазначили, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як такі, що є протиправними та не відповідають чинному законодавству, оскільки прийняті на підставі хибних висновків акту перевірки. З огляду на відсутність інкримінованих ТОВ «Україна» порушень податкового законодавства, представники позивача просили суд задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у запереченнях на позов та додаткових поясненнях. Зокрема зазначили, що за результатами планової виїзної перевірки ТОВ «Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2015 по 31.12.2016, контролюючим органом виявлено порушення позивачем норм податкового законодавства. Прийняті на основі результатів перевірки оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважають правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. У задоволенні позовних вимог просять відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ГУ ДФС у Запорізькій області проведено виїзну документальну планову перевірку ТОВ «Україна» (код за ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.10.2015 по 31.12.2016, про що складено акт від 31.05.2017 №305/08-01-14-13-13/03749037 (а.с.33-71, т.1).

У ході проведення планової виїзної перевірки встановлено порушення ТОВ «Україна»:

- п.188,1 ст.188, п. 189.1 ст.189, п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України), що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 819400 грн., у т.ч. за грудень 2015 р. - 589820 грн., за грудень 2016 р.;

- абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 543055,90 грн., в т.ч. за період 01.10.2015 - 197270,57 грн., за період 01.01.2016 -31.12.2016 - 345785,33 грн.

- абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1, ст. 168, п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету військового збору в загальній сумі 48542,50 грн., в т.ч. за період 01.10.2015 - 31.12.2015 р. 19727,06 грн., за період 01.01.2016 - 31.12.2016 - 28815,44 грн.

- ст. 271 ПК України, що призвело до заниження суми орендної плати за землю та несплати до бюджету суми податкового зобов'язання ТОВ «Україна» по орендній платі за землю, у розмірі 252658,93 грн., за період з 01.10.2015 по 31.12.2016.

- п. 292-1.2 ст.292 ПК України, що призвело до заниження суми єдиного податку четвертої групи за землю та несплати до бюджету суми податкового зобов'язання ТОВ «Україна» у розмірі 54912,91 грн., період з 01.10.2015. по 31.12.2016.

ТОВ «Україна» скористалось правом адміністративного оскарження вказаного акту перевірки до Головного управління ДФС у Запорізькій області (а.с.97-103, т.1).

За результатом розгляду заперечень до акту документальної планової виїзної перевірки відповідачем прийнято рішення №7155/10/08-01-14-13-08 від 16.06.2017, яким заперечення ТОВ «Україна» задоволено частково (а.с.104-118, т.1).

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.06.2017:

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір на загальну суму 72988,70 грн., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 48542,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 12135,63 грн., за сумою пені - 12310,57 грн. (а.с.119, т.1).

- № про визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 810021,80 грн., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 513055,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 135763,98 грн., за сумою пені 131201,92 грн. (а.с.121, т.1).

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровир. за попередній податковий (звітній) рік дорівнює або перевищує 75% на загальну суму 68641,14 грн., в тому числі за податковим зобовязанням 54912,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 13728,23 грн. (а.с.123, т.1).

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 315823,67 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями 252658,93 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 63164,74 грн. (а.с.125, т.1).

- № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 884730 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями у розмірі 589820 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 294910 грн. (а.с.127, т.1).

Не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку суд приходить до наступних висновків.

1. Щодо заниження ТОВ «Україна» суми орендної плати за землю та несплати до бюджету суми податкового зобовязання по орендній платі за землю у розмірі 252658,93 грн. за період з 01.10.2015 по 31.12.2016.

З позиції позивача, орендна плата за використовувані земельні ділянки сплачувалась у відповідності до укладених із Куйбишевською РДА договорів оренди із урахуванням цільового призначення земельних ділянок. Жодних пропозицій щодо укладення додаткових договорів стосовно перегляду розміру орендної плати у зв'язку з нецільовим використанням земельних ділянок або актів обстеження робочої групи на адресу ТОВ «Україна» не надходило.

За перевіряємий період з 01.10.2015 по 31.12.2016 ТОВ «Україна» задекларовано орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності у сумі 902408,37грн.

Перевіркою повноти визначення орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за період з 01.10.2015 по 31.12.2016 на підставі податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, договорів оренди землі, оборотно-сальдових відомостей по рахунку № 64, статистичної звітності, відомостей результатів обстеження земельних ділянок встановлено її заниження на 252658,93грн.

Статтею 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, які посвідчуються згідно зі ст. 126 ЗК України державними актами або договорами оренди землі.

Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону (ст. 206 ЗК України).

Згідно ст.6 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як встановлено п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому вказано, що далі у розділі XIII слова "орендна плати за земельні ділянки державної і комунальної власності" визначаються як «орендна плата». Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.

Виходячи з вищевказаного, податок у формі орендної плати сплачується орендодавцям, якими можуть бути сільські, селищні, міські ради, районні, обласні ради та Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Водночас відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюються у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу (пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України); не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПК України); може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у пп. 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп. 288.5.3 п. 288.5 ст. 288 ПК України).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В ході перевірки ТОВ «Україна» контролюючим органом встановлено, що у періоді, що підлягав перевірці, з 01.10.2015 по 31.12.2016 підприємство використовувало земельні ділянки на території Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області загальною площею 333,1044 га, в тому числі: рілля 117,6622 га, пасовища 2,2022 га, сіножатей 213,2400 га, згідно договорів оренди землі, укладених строком на 10 років (а.с.163-180, т.1).

У відповідності до умов укладених договорів, метою використання орендованих земельних ділянок є сінокосіння та випас худоби.

Згідно із розпорядженням голови Більмацької райдержадміністрації від 27.04.2016 №163 зі змінами від 24.05.2016 №202 робочою групою з організації проведення операції «Урожай 2016» проведено моніторинг стану використання сільськогосподарських земель на території Більмацького (Куйбишевського) району, в тому числі земель орендованих ТОВ «Україна».

Відповідно до обстеження території Куйбишевського району робочою групою з організації проведення операції «Урожай 2016» встановлено, що на земельних ділянках: 13,5000 га (сіножаті), 49,3000 га (сіножаті), 17,1 га (сіножаті) відповідно до договору від 20.05.2009 №204; 45 га (сіножаті) відповідно до договору від 19.10.2010 №528; 53,3400 га, 35,0000 га відповідно до договору від 14.05.2012 №312 використовуються ТОВ «Україна» як рілля - засіяна посівна культура єкспорцет, озима пшениця.

На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи міститься лист Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 22.07.2016 №01-16/0780 з інформацією щодо використання земельних ділянок ТОВ «Україна» з порушенням їх цільового призначення (а.с.159-167, т.2).

Також, ухвалою суду від 12.12.2017 витребувано від Запорізької обласної державної адміністрації належним чином засвідчені документи (таблиці за затвердженими формами, акти обстеження, фотофіксація), що містять результати моніторингу стану використання сільськогосподарських земель на території Більмацького (Куйбишевського) району, здійсненою робочою групою з організації проведення операції «Урожай 2016», згідно з розпорядженням голови Більмацької райадміністрації від 27.04.2016 №163 зі змінами від 24.05.2016 №202 відносно ТОВ «Україна» ().

На виконання вимог ухвали суду від 12.12.2017, 09.01.2018 на адресу суду надійшов супровідний лист з додатками, а саме: копією таблиці моніторингу К-1 «Стан використання колективних земель (невитребуваних, нерозподілених земельних часток (паїв) на території Куйбишевської с/р станом на липень 2016 року», фотофіксацією з геолокацією земельних ділянок, що розташовані на території Куйбишевської (Більмацької) селищної ради та використовуються ТОВ «Україна» в електронному вигляді на електронному носії CD-R в 1 прим. (а.с.232-234, т.2).

Також, в ході перевірки позивачем було надано інформацію щодо використання земель згідно сівозміни по підприємству вирощування сільськогосподарських культур по Куйбишевському району Запорізької області площа складає 4304,0000 га. та використовується як рілля.

Згідно з п.а ч.2 ст.22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Сільськогосподарські угіддя - це земельні ділянки, які систематично використовуються для одержання сільськогосподарської продукції. До їхнього складу входять рілля (включаючи чисті пари), перелоги, багаторічні насадження, сіножаті та пасовища.

Рілля - це земельні ділянки, які систематично обробляються та використовуються під посіви сільськогосподарських культур, уключаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари, площі парників та теплиць. До площі ріллі не належать сіножаті та пасовища, які розорано з метою їх докорінного поліпшення та які використовуються постійно під трав'яними кормовими культурами для сінокосіння та випасу худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч.1 ст.20 Земельного кодексу України).

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу (ч.5 ст.20 Земельного кодексу України).

Як зазначено у пп.14.1.261 п.14.1 ст.14 ПК України, цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.1 Закону України Про землеустрій цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

З наданих суду доказів випливає, що орендовані позивачем земельні ділянки для сінокосіння та випасу худоби були використані як рілля - засіяна посівна культура єкспорцет, озима пшениця.

Згідно з раніш зазначеного законодавчого визначення, сіножаті та пасовищами є землі, які розорано з метою їх докорінного поліпшення та які використовуються постійно під трав'яними кормовими культурами для сінокосіння та випасу худоби.

Між тим сіножаті та пасовищами є земельні ділянки, які було розорено саме з метою її докорінного поліпшення та постійного використання. Доказів розорення зазначених земельних ділянок з метою їх докорінного поліпшення та постійного використання позивачем суду не надано.

Вищевикладене, а також досліджені судом речовий та письмові докази доводять використання земельних ділянок ТОВ «Україна» з порушенням їх цільового призначення.

Відповідно до ст. 37. Закону України «Про охорону земель» від 19.06.2003 № 962-IV власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно- правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо:

вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій;

розорювання сіножатей, пасовищ;

використання деградованих, малопродуктивних, а також техногено забруднених земельних ділянок;

необґрунтовано інтенсивного використання земель.

Базою оподаткування відповідно до п.п.271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленим цим розділом.

Водночас ст. 271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площі земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, викладені в акті перевірки висновки щодо зниження орендної плати за землю у розмірі 252658,93 грн. є правомірними, а позовні вимоги ТОВ «Україна» необґрунтованими.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2017 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 315823,67 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями 252658,93 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 63164,74 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

2. Щодо заниження суми єдиного податку четвертої групи за землю та несплати до бюджету суми додаткового зобов'язання ТОВ «Україна» у розмірі 54912,91 грн., період з 01.10.2015 по 31.12.2016.

Дане порушення є наслідком збільшення суми грошового зобовязання з орендної плати за попереднє порушення. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки у звязку з тим, що орендна плата за використовувані земельні ділянки сплачувалась у відповідності до укладених із Куйбишевською РДА договорів оренди із урахуванням цільового призначення земельних ділянок. Жодних пропозицій щодо укладення додаткових договорів стосовно перегляду розміру орендної плати у зв'язку з нецільовим використанням земельних ділянок або актів обстеження робочої групи на адресу ТОВ «Україна» не надходило.

За перевіряємий період з 01.10.2015 по 31.12.2016 ТОВ «Україна» задекларовано фіксований сільськогосподарський податок/єдиний податок 4 групи у сумі 1644902,59грн.

Перевіркою повноти визначення фіксованого сільськогосподарського податку/єдиного податку 4 групи встановлено його заниження на 54912,91грн.

Відповідно до п. 292-1.2 ст.291-1 ПК України базою оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи - сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом XII Кодексу.

Об'єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди (п. 292-1.1 ст.292-1 ПК України).

Підставою для нарахування єдиного податку платникам четвертої групи є дані державного земельного кадастру та/або дані з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 292-1.3 ст. 292-1 ПК України).

Кодексом визначені обмеження перебування на спрощеній системі оподаткування для платників четвертої групи (п. 292.5-1 ст.292 ПК України).

Об'єктом оподаткування єдиним податком для платників четвертої групи, є площа сільськогосподарських угідь, право власності або користування якими зареєстровано відповідно до законодавства, оскільки підставою для нарахування єдиного податку платникам четвертої групи є дані Державного земельного кадастру та/або дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 292-1.3 ст. 292-1 ПК України).

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» з 01.01.2016 внесено зміни до розділу ХІV ПК України "Спеціальні податкові режими", які набрали чинності з 01.01.2016.

Для платників єдиного податку четвертої групи змінено ставки податку з одного гектара сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду: для ріллі, сіножатей і пасовищ (крім ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, а також ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди) - 0,81; для ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, - 49; для багаторічних насаджень (крім багаторічних насаджень, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях) - 0,49; для багаторічних насаджень, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, - 0,16; для земель водного фонду - 2,43; для ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди, - 5,4.

Враховуючи вищевикладені обставини, податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2017 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем єдиний податок з с/г товаровиробників, у яких частка с/г товаровир. за попередній податковий (звітній) рік дорівнює або перевищує 75% на загальну суму 68641,14 грн., в тому числі за податковим зобовязанням 54912,91 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 13728,23 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає. Доводи позивача не приймаються судом у звязку з відмовою у позовних вимогах щодо скасування податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобовязання за платежем орендна плата з юридичних осіб.

3. Щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 884730 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями у розмірі 589820 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 294910 грн.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки у звязку з тим , що з 01.01.2016 ст.188.1 ст.188 ПК України викладена в новій редакції «…база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін», тоді як до 01.01.2016 «…база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості». Позивач вважає, що податкові зобовязання з ПДВ при продажу власно виробленої сільськогосподарської продукції з 01.01.2016 повинні бути обраховані з бази, що є не нижчою рівня звичайних цін. Якщо ж звичайна ціна нижче собівартості то ніяких додаткових зобовязань у платника не виникає. Так як декларація з ПДВ за грудень 2015 року була направлена до ДФС засобами електронного звязку 18.01.2016, після 01.01.2016, то декларація за грудень 2015 року подана у цілковитій відповідності зі змінами до ПК України які настали після 01.01.2016.

Також представник позивача вказав, що при перевірці контролюючим органом прийнято до уваги лише статистичну звітність 50-сг та проігноровано уточнюючу.

Матеріалами справи встановлено, що за період з 01.10.2015 по 31.12.2016 ТОВ «Україна» задекларовано податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 130663,00грн.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що ТОВ «Україна» занижено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість в результаті реалізації продукції сільгоспвиробництва: ячменю ярого, ячменю озимого, великої рогатої худоби, молока, свиней по ціні нижчій, ніж ціна їх фактичної собівартості.

Згідно даних наданих до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку по рахункам 20, 28, 231, 232, 233, 234, 26, 27, 70, 79, 90, 91, 92, 93, 94 та меморіальних ордерів № 7, 8, 9, 10, 12, 14, 15, 18, 20, 21, 22, 23, 24, 25, статистичної звітності (№50-СГ, завірених належним чином копій звітів за 2015, 2016 рік), даних єдиного реєстру податкових накладних, контролюючим органом встановлено реалізацію продукції сільськогосподарського виробництва нижче собівартості на загальну суму 4097000 грн., а саме: ячмінь озимий на суму 470600 грн.; ячмінь ярий на суму 221800 грн.; велика рогата худоба на суму 800300 грн. за 2015р., 378200 грн. за 2016р.; свині на суму 602100 грн. за 2015 р., 506500 грн. за 2016 р.; молоко на суму 854300 грн. за 2015 р., 263200 грн. за 2016 р.

У ході перевірки не встановлено нарахування податку на додану вартість на суму перевищення фактичної собівартості над договірною вартістю (вартістю реалізації) продукції сільгоспвиробництва у сумі 819400 грн., у т.ч. за грудень 2015 року 589820,00грн., за грудень 2016 року 229580,00грн.

Відповідно до ст. 188.1 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижчою ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості (з 01.01.2016 не нижче звичайних цін), а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Собівартість продукції (робіт, послуг) - це витрати підприємства, пов'язані з виробництвом, збутом продукції, виконанням робіт та наданням послуг.

Собівартість одержаної продукції (робіт, послуг) визначається у загальноприйнятому порядку.

Під собівартістю реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг із метою оподаткування слід розуміти витрати, що прямо пов'язані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначаються відповідно до П(С)БО, що застосовуються в частині, яка не суперечить нормам ПК України (пп. 14.1.228 ПК України).

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Україна» є сільгоспвиробником, основними видами діяльності якого є вирощування зернових та технічних культур, розведення свиней. Оподаткування ПДВ операцій з постачання власної сільськогосподарської продукції протягом року проводиться підприємством виходячи з вартості такої продукції, обрахованої на підставі планових показників, які визначаються при складанні зведеного плану на поточний рік.

Фактичну собівартість власно виробленої сільськогосподарської продукції підприємство визначає в кінці року, відповідно до Методичних рекомендацій з планування, обліку калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001 № 132 (далі - Методичні рекомендації № 132).

Відповідно до п. 6.1 Методичних рекомендацій № 132 фактична собівартість продукції (робіт та послуг) в сільськогосподарських підприємствах розраховується в цілому за рік, крім продукції (робіт, послуг) допоміжних виробництв, фактична собівартість яких визначається щомісяця.

Крім того, Методичними рекомендаціями № 132 визначено, що продукція власного виробництва поточного року відноситься на витрати за плановою собівартістю з коригуванням в кінці року до рівня фактичних витрат.

Розрахунок фактичної собівартості за 2015 рік на ТОВ «Україна» здійснено наприкінці року та відображено у меморіальних ордерах 22,23,24,25, що відповідає даним синтетичного та аналітичного обліку, відповідно до розрахунку здійснено відображення у бухгалтерському обліку сум перевищення фактичної собівартості над плановою.

Дані бухгалтерського обліку щодо визначення собівартості виробленої продукції рослинництва та тваринництва також підтверджуються даними статистичної звітності №50-СГ за 2015 рік.

ГУ ДФС у Запорізькій області направлено запит від 19.08.2017 №11641/10/08-01-14-13-08 до Районного відділу статистики у Більмацькому районі щодо статистичної звітності за формою № 50-СГ за № 1053 поданою 26.02.2016 ТОВ «Україна» (а.с.147, т.2).

Згідно відповіді від 23.08.2017 № 29-14/211 Районного відділу статистики у Більмацькому районі встановлено, що статистична звітність за формою № 50-СГ за №1053, яка подана 26.02.2016 ТОВ «Україна» є прийнятою для формування статистичних даних СГД, а звітність за формою № 50-СГ від 08.02.2017, яка подана після оприлюднення даних Державною службою статистики України звітні дані від 26.02.2016 не змінює. Таким чином, статистичні дані ТОВ «Україна» сформовано відповідно статистичної звітності за формою № 50-СГ за № 1053, яка подана 26.02.2016 та оприлюднено Державною службою статистики України (а.с.145, т.2).

Враховуючи зазначене, сільськогосподарське підприємство при здійсненні операцій з постачання власно виробленої сільськогосподарської продукції визначає податкові зобовязання з ПДВ виходячи з договірної вартості такої сільськогосподарської продукції, та складає за такою операцією податкову накладну, яку реєструє в ЄРПН, та надає покупцю на його вимогу.

Після визначення фактичної собівартості власно виробленої сільськогосподарської продукції, податкові зобов'язання, які були визначені при постачанні такої продукції, мають бути відкориговані шляхом складання розрахунку коригування до податкових накладних, які складені протягом зазначеного періоду з типом причини „17" на суму перевищення фактичної собівартості над договірною у бік збільшення - на суму перевищення фактичної собівартості договірною, якщо фактична собівартість виявиться більшою за договірну.

Податкові накладні, складені на суму перевищення собівартості (планової/фактичної) договірною вартістю поставленої сільськогосподарської продукції власного виробництва включаються до складу податкових зобов'язань з ПДВ та відображаються у податковій декларації з ПДВ, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом. При цьому, такі податкові накладні не дають право покупцю сільськогосподарської продукції платнику податків на збільшення податкового кредиту.

Якщо платник податку визначає собівартість продукції і при постачанні такої продукції договірна вартість є меншою, ніж фактична собівартість, то платник податку додатково складає податкову накладну на суму перевищення фактичної собівартості продукції над її договірною вартістю (з типом причини "17"), яка підлягає реєстрації в ЄРПН.

В свою чергу, самостійно виготовлені товари/послуги не можуть бути реалізовані нижче їх собівартості.

ТОВ «Україна» не складало податкові накладні на суму перевищення фактичної собівартості продукції над її договірною вартістю при реалізації продукції сільгоспвиробництва за типом причини "17", та не реєструвало їх в ЄРПН.

Також, позивачем не вчинялись дії щодо коригування податкових зобовязань з ПДВ за загальною декларацією, не надавались уточнюючі розрахунки на збільшення/зменшення податкових зобовязань з ПДВ загальною декларацією.

З наведених підстав, в порушення п. 188.1 ст.188 ПК України, позивачем занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за рахунок не включення до оподаткування ПДВ різниці між фактичною собівартістю та договірною вартістю реалізованої продукції сільгоспвиробництва (ячменю ярого, ячменю озимого, великої рогатої худоби, молока, свиней) на суму 589820 грн., у т.ч. за грудень 2015 р. на суму 589820 грн.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2017 про збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 884730 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями у розмірі 589820 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 294910 грн. винесено контролюючим органом правомірно та скасуванню не підлягає.

4. Щодо питання не нарахування, не утримання та не перерахування ТОВ «Україна» до бюджету податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) в загальній сумі 543055,90 грн., в т.ч. за період 01.10.2015 197270,57 грн., за період 01.01.2016 - 31.12.2016 - 345785,33 грн.

А також щодо не нарахування, не утримання та не перерахування ТОВ «Україна» до бюджету військового збору у загальній сумі 48542,50 грн., в т.ч. за період 01.10.2015 - 31.12.2015 19727,06 грн., за період 01.01.2016 - 31.12.2016 - 28815,44 грн.

ТОВ «Україна» не погоджується з висновками акту перевірки у звязку з тим, що реалізація сільськогосподарської продукції за ціною нижче собівартості не стосується доходу, отриманого платником податків як додаткове благо відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що згідно даних первинних документів, регістрів бухобліку, даних ЄРПН ТОВ «Україна» реалізовано с/г продукції фізичним особам-громадянам на загальну суму 2220957,49 грн., в т.ч. за період 01.10.2015 - 31.12.2015 р. - 844438,50 грн., за 2016 рік - 1336518,99 грн.

Реалізація с/г продукції фізичним особам-громадянам встановлена на підставі наданих до перевірки ТОВ «Україна» видаткових накладних на реалізацію, та відповідно, прибуткових касових ордерів на внесення готівки до каси підприємства. В накладних на реалізацію с/г продукції зазначено, що отримувачем продукції є кінцевий споживач, та фізичні особи, у прибуткових касових ордерах на внесення готівки до каси підприємства вказано, що кошти прийнято від: кінцевий споживач, фізична особа, Подолян, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 (тобто фізичні особи-громадяни).

Відповідно до наданих ТОВ «Україна» належним чином завірених керівником підприємства копій Звітів про основні економічні показники роботи с/г підприємств за 2015 рік та 2016 рік (форма №50-сг (річна)) підприємством у перевіряємому періоді встановлено ціни на власну с/г продукцію, ціни на реалізацію яких не повинні були бути меншими, ніж встановлені у Звітах (а.с.181-198, т.1).

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми державного статистичного спостереження №50-сг "Основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств" (зі змінами та доповненнями), затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 06.11.2017 №403 а саме: п. 2.1.10. - підприємства у графі 6 відображають повну собівартість реалізованої продукції, виконаних робіт та наданих послуг, яка складається з виробничої собівартості, адміністративних витрат, витрат на збут, інших операційних та фінансових витрат, які цілком обґрунтовано можна віднести на виробництво і реалізацію власно виробленої сільськогосподарської продукції (робіт, послуг), продукції рибництва (ціни зазначено у додатку «Реалізація с/г продукції»)

Згідно з п.п. 3.3. п.3 Інструкції звіт підписує керівник підприємства, який несе відповідальність за вказані дані згідно з чинним законодавством.

Тобто, вказаним вище звітом ф.50-СГ підприємство самостійно встановлює ціни на реалізацію власної продукції.

Судом встановлено, що підприємством у перевіряємому періоді (3 кв.2015 р. - 4 кв.2016 р.) здійснювалася реалізація власної с/г продукції фізичним особам-громадянам за цінами, які суперечать цінам, задекларованим підприємством у вищезазначених звітах ф.50-СГ. Вказаний факт податковим органом розцінено як надання доходу фізичним особам у негрошовій формі як додаткове благо, надане ТОВ «Україна» вказаним особам, як сума знижки вартості товарів. Тобто, підприємство здійснивши продаж (реалізацію) с/г продукції фізичним особам за цінами, нижчими, ніж самостійно встановлені у статистичній звітності ф.50-СГ надало громадянам знижку вартості товарів, та не врахувало вказані суми у базу оподаткування, що є порушенням ПК України.

Підприємство має право здійснювати реалізацію с/г продукції за власно встановленими (договірними) цінами, проте, зобов'язано відповідно до норм чинного податкового законодавства України утримувати та своєчасно перераховувати до бюджету податки та збори у повному обсязі від здійснених операцій.

Згідно норм діючого ПК України, а саме ст. 171 особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб є юридична особа, яка незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом IV ПК України.

Враховуючи зазначене, сільськогосподарське підприємство ТОВ «Україна» (як податковий агент) при здійсненні операцій з постачання власно виробленої сільськогосподарської продукції фізичним особам за цінами з урахуванням суми знижки вартості товарів визначає податкові зобов'язання з ПДФО та військового збору виходячи з ціни на товари, встановленої підприємством (згідно звітності №50-СГ) та відображає суму нарахованого доходу фізичним особам-покупцям у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь фізичних осіб (звітність ф.І-ДФ).

ТОВ «Україна» у поданих звітах ф. 1-ДФ за ІV кв.2015 р., І- ІV кв. 2016 року вказані отримані доходи фізичним особам-громадянам не відображало, та відповідно ПДФО та військовий збір не нараховувало та не сплачувало. Відтак суд погоджується з позицією контролюючого органу, що підприємством надано додаткові блага фізичним особам, у вигляді суми знижки вартості товарів.

Відповідно до ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Згідно із п.п. 164.1.1. п. 164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Відповідно до п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

164.2.17. дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді:

е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у пп. 165.1.53 п. 165.1 ст. 165 цього Кодексу.

В ході перевірки не встановлено нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору (згідно розділу IV ПК України) на суму різниці між ціною підприємства та ціною реалізації власної продукції фізичним особам громадянам.

Відтак, ТОВ «Україна» занижено суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору в результаті реалізації с/г продукції фізичним особам-громадянам по цінам, які розглядаються як сума знижки вартості товарів.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України термін «додаткові блага» визначається як кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку, якщо такий дохід не є заробітною платою чи виплатою, відшкодуванням чи компенсацією за цивільно-правовими угодами, укладеними з таким платником податку (далі - інші виплати і винагороди). Під терміном «заробітна плата» слід розуміти також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, що виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Підпунктом 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно з нормами п. 164.5. ст.165 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100-Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Пунктом 176.2 ст. 176 ПК України передбачено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платників податків та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

При цьому, відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок за ставками, визначеними ст. 167 ПК України (15 та/або 18 відсотків).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з висновками Головного управління ДФС у Запорізькій області про порушення ТОВ «Україна» абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1, ст. 168, п.176.2 ст.176 ПК України.

Проте судом встановлено, що розрахунки контролюючого органу щодо грошових зобовязань з ПДФО та військового збору місять неточності. Так, зокрема при визначенні податкового зобовязання податковим органом враховано видаткові накладні, по яким двічі донараховано ПДФО на загальну суму 122042,41 грн. (пеня -14350,72грн.) та військовий збір на загальну суму 10170,20 грн. (пеня 1104,95грн.), зокрема видаткова накладна № 36 від 29.02.2016 на суму 2045грн., видаткова накладна 292 від 14.11.2016 на суму 412825грн. (а.с.83-85,т.1, а.с.57, 104,274-277, т.2).

Також враховані видаткові накладні на видачу молока робітникам за працю в шкідливих умовах, які включені в додаток №6 до акту перевірки та згідно до яких, також було донараховано ПДФО та військовий збір, зокрема видаткові накладні: №372 від 31.10.2015 на суму 463,33грн., № 404 від 30.11.2015 на суму 368,33грн., № 442 від 31.12.2015 на суму 40грн., № 97 від 30.04.2016 на суму 370грн., № 157 від 14.07.2016 на суму 356,67грн., № 308 від 30.11.2016 на суму 726,67грн. (а.с.83-85, т.1, а.с.57, 104-126, т.2).

В свою чергу, відповідно до пп.165.1.9 п.165.1 ст.165 ПК України дохід отриманий громадянами у вигляді молока за працю в шкідливих умовах не є обєктом оподаткування.

Таким чином, контролюючим органом неправомірно донараховано суму ПДФО у розмірі 808,27 грн. (пеня 197,13грн.) та суму військового збору у розмірі 71,74 грн.(пеня 18,26грн.).

З наведених підстав, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.06.2017 № про визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені є протиправним та підлягає скасуванню частково на загальну суму 168111,20 грн., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 122850,68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 30712,67 грн., за сумою пені у розмірі 14547 (чотирнадцять тисяч пятсот сорок сім) грн. 85 коп.

В свою чергу, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.06.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір є протиправним та підлягає скасуванню частково на загальну суму 13925,64 грн., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 10241, 94 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 2560,49 грн., за сумою пені у розмірі 1123, 21 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 2731, 15 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (71001, Запорізька область, Більмацький р-н, смт. Більмак, вул. Запорізька, буд.1, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2017 №, №, №, №, №, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.06.2017 № про визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені частково на загальну суму 168111 (сто шістдесят вісім тисяч сто одинадцять) грн. 20 коп., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 122850 (сто двадцять дві тисячі вісімсот пятдесят) грн. 68 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 30712 (тридцять тисяч сімсот дванадцять) грн. 67 коп., за сумою пені у розмірі 14547 (чотирнадцять тисяч пятсот сорок сім) грн. 85 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.06.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір частково на загальну суму 13925 (тринадцять тисяч девятсот двадцять пять) грн. 64 коп., в тому числі за податковим зобовязанням у розмірі 10241 (десять тисяч двісті сорок одна) грн. 94 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) грн. 49 коп., за сумою пені у розмірі 1123 (одна тисяча сто двадцять три) грн. 21 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (71001, Запорізька область, Більмацький р-н, смт. Більмак, вул. Запорізька, буд.1, ) судовий збір у розмірі 2731 (дві тисячі сімсот тридцять одна) грн. 15 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.05.2018.

Суддя І.В.Садовий