Справа № 804/8010/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року Справа № 804/8010/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтрансгрупп» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивачем зазначено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Спецтрансгрупп» з питань дотримання вимог податкового, валютного (бюджетного) та іншого законодавства, повноти нарахування та сплати податків до бюджету усіх рівнів при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «Фозі Інтерком» (і.к. 39975457), ТОВ «Антеро Сейл» (і.к. 40056829), ТОВ «Торг Пром-2015» (і.к. 39921925), ТОВ «Сітізен ЛТД» за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №804/8010/17. Розгляд адміністративної справи призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 січня 2018 року о 14:30.
Позивач надав відповідь на відзив, в якій вказав, що не має нести відповідальність за діяльність своїх контрагентів постачальників. Стосовно доводів представника відповідача про кримінальне провадження, то згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 03.03.2016 №5-347кс15, неприпустимим є встановлення преюдиціальності фактів щодо осіб, які не є учасниками даного конкретного провадження.
У судовому засіданні 17 січня 2018 року оголошено перерву до 29 січня 2018 року.
У судовому засіданні 29 січня 2018 року оголошено перерву до 19 лютого 2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у цій справі зобовязано ТОВ «Антеро Сейл» надати документи по взаємовідносинам із ТОВ «Спецтрансгрупп» та документи щодо походження поставленого останньому товару; документи на підтвердження наявності трудових ресурсів, основних фондів та засобів для фактичного виконання задекларованих із ТОВ «Спецтрансгрупп» операцій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року судом витребовано у ТОВ «Торг Пром - 2015» документи на підтвердження здійснення взаємовідносин із ТОВ «Спецтрансгрупп».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року судом витребовано у ТОВ «Сітізен ЛТД» документи на підтвердження здійснення взаємовідносин із ТОВ «Спецтрансгрупп».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року зобовязано ТОВ «Фозі Інтерком» надати документи по взаємовідносинам із ТОВ «Спецтрансгрупп».
У судовому засіданні представником позивача 19 лютого 2018 року надані додаткові документи.
У судовому засіданні представником відповідача 19 лютого 2018 року також надані додаткові документи.
У судовому засіданні 19 лютого 2018 року продовжено підготовче провадження до 12 березня 2018 року.
У судовому засіданні 12 березня 2018 року судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24 квітня 2018 року.
У судовому засіданні 24 квітня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов повністю, заявив клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судовому засіданні 24 квітня 2018 року проти задоволення позовних вимог заперечив, просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з висновками означеного акта встановлено порушення:
- п. 44.1 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України , п 1 ст.9, п. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ТОВ «Спецтрансгрупп» занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності за період 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. на загальну суму 2867839,00 грн.
Як видно з тексту акта перевірки, вказані висновки ґрунтуються на встановленій перевіряючими нереальності господарських операцій ТОВ «Спецтрансгрупп» із ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД».
В обґрунтування нереальності господарських взаємовідносин позивача із переліченими підприємствами в акті перевірки вказано, що за аналізом інформації з ЄРПН не встановлено придбання по ланцюгу постачання ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД»- контрагенти - постачальники товарів, які в подальшому були реалізовані ТОВ «Спецтрансгрупп», імпорт товару, який поставлений позивачу зазначеними постачальниками також не здійснювався.
ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» до податкових органів не подавалася звітність за формою 1 ДФ та декларації з податку на прибуток, що свідчить про відсутність у таких субєктів господарювання виробничого персоналу, основних фондів, виробничих засобів.
- НОМЕР_1 (форми «Р»), за яким ТОВ «Спецтрансгрупп» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 516211 грн..
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Щодо правовідносин між вказаними підприємствами судом встановлено таке.
У періоді, що перевірявся, позивач, декларував взаємовідносини з придбання товарів у ТОВ «Фозі Інтерком» на підставі договору купівлі продажу від 15.10.2015 №17, згідно якого позивачем у останнього був придбаний чавун передільний ПЛ 1,2.
На підставі договору поставки від 17.09.2015 №292 позивачем задекларовано придбання у ТОВ «Торг Пром-2015 товару - чавуну передільного ПЛ 1,2.
На підставі договору від 23.12.2015 №2715 ТОВ «Спецтрансгрупп» задекларовано придбання товару - чавуну передільного ПЛ 1,2. у ТОВ «Антеро Сейл».
Також в матеріалах справи міститься договір поставки від 18.08.2015 №150023, на підставі якого позивачем було придбано у ТОВ «Сітізен ЛТД» кокс доменний.
Судом досліджено зміст перерахованих договорів та встановлено, що вони є ідентичними. Так, відповідно до п.3.1. означених договорів поставка товару здійснюється по домовленості сторін у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС-2010 згідно ч. 4 ст. 265 ГК України. У разі складання Специфікації умови поставки вказуються у ній. Умови поставки, вказані у відповідній Специфікації, стосуються поставки товару тільки відповідної Специфікації та не розповсюджуються на інші поставки товару згідно даного Договору.
Отже, умови постачання визначені у специфікаціях до договорів.
Представником позивача до суду зазначені специфікації надані не були.
На підтвердження фактичного здійснення господарських взаємовідносин із ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» представником позивача надані: рахунки фактури, видаткові накладні, податкові накладні та платіжні доручення.
Дослідивши зміст господарських договорів, укладених ТОВ «Спецтрансгрупп» із ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» та первинні документи, складені на підставі таких договорів, а саме: рахунки фактури, видаткові накладні, податкові накладні, судом не приймаються такі документи на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між означеними підприємствами, з огляду на таке.
Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (далі- ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до п.44.2 ст.42 ПК України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.4 Закону №996, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Витрати» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Згідно із п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БO 16).
Таким чином, формування витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період, починаючи з 1 січня 2015 року, здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування витрат на суму придбаних товарів/послу є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 "Щодо підтвердження даних податкового обліку" документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13 судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Судом встановлено, що ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» не є виробниками товару, поставленого в адресу позивача на підставі договорів постачання: від 15.10.2015 №17; від 23.12.2015 №2715; від 17.09.2015 №292; від 18.08.2015 №150023.
Під час перевірки посадовими особами відповідача проаналізовано номенклатуру товарів, вказаних у виписаних постачальниками ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» податкових накладних за період взаємовідносин із позивачем та встановлено відсутність придбання зазначеного товару у інших підприємств, також під час перевірки встановлено, що вказані підприємства - постачальники не є виробниками поставленого позивачу товару.
Суд зазначає про те, що є два шляхи легалізації товару: його імпорт в Україну або його виробництво на території України.
Отже, за відсутності придбання ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» поставленого позивачу товару, суд доходить висновку про неможливість зазначених підприємств здійснити фактичну поставку товару позивачу, що в своє чергу свідчить про безтоварність господарських операцій між ТОВ «Спецтрансгрупп» та ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД».
Судом під час розгляду справи досліджено договори, укладені позивачем із ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» та первинні документи, складені на підставі зазначених договорів та встановлено, що всі документи від контрагентів підписані директорами вказаних підприємств: від ТОВ «Торг Пром-2015» ОСОБА_4; від ТОВ «Сітізен ЛТД» - директором ОСОБА_5, від ТОВ «Антеро Сейл» директором ОСОБА_3, від ТОВ «Фозі Інтерком» - ОСОБА_2.
Суд зазначає, що відсутність вироку, постановленого за фактом фіктивного підприємництва, не є свідченням реальності здійснення господарської діяльності ТОВ «Спецтрансгрупп» з ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» як суб'єктів господарювання.
Представником позивача на підтвердження руху товарів надані подорожні листи та товарно-транспортні накладні (а.с. 166 а.с. 196, т.1). Під час дослідження зазначених документів судом встановлено, що перевезення товару від ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром - 2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» здійснювалося ТОВ «Спецтрансгрупп» самостійно. Зі змісту подорожніх листів та товарно транспортних накладних встановлено, що товар було доставлено безпосередньо від ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром - 2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» до контрагентів покупців: ТОВ «Сервіс Трактор» (договір поставки товару від 26.02.2015 №150010 та договір на транспортно ескпедиторське обслуговування від 26.02.2015 №150011) та ТОВ «Індустрія ЛТД» (подорожній лист від 25.08.2015 №0010091.
Відтак, згідно досліджених документів на вантаж, рух товару відбувся таким чином: ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015» - ТОВ «Сервіс - Трактор» та ТОВ «Сітізен ЛТД» - ТОВ «Індустрія ЛТД» з чого видно, що фактично товар позивачем собі на баланс не приймався.
З метою встановлення руху активів в процесі господарської взаємодії між ТОВ «Спецтрансгрупп» з ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» суд відповідними ухвалами від 29.01.2018 витребовував у ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» документи, на підтвердження фактичного здійснення взаємовідносин з ТОВ «Спецтрансгрупп», зокрема судом зобовязано ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» надати: документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований ТОВ «Спецтрансгрупп» та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару; документи на підтвердження місцезнаходження за адресами, що зазначені у товарно транспортних накладних, якими оформлене транспортування товару від ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» до ТОВ «Спецтрансгрупп», в графі «пункт навантаження»; документи, на підтвердження наявності у ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» складських приміщень для зберігання поставленого ТОВ «Спецтрансгрупп» товару; документи на підтвердження кількості працюючих на підприємствах ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД»; у разі якщо ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» не є виробниками означеного товару, який поставлений ТОВ «Спецтрансгрупп» надати документи щодо придбання та прибуткування такого товару; документи на підтвердження наявності основних засобів; інформацію та документи стосовно відображення вказаних господарських операцій за результатами взаємодії з ТОВ «Спецтрансгрупп» у податковій звітності продавців та сплати постачальниками ПДВ за наслідками вказаних господарських операцій до бюджету.
Зазначені ухвали направлені за юридичними адресами ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД», які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На адресу суду від вказаних підприємств повернулися конверти з відміткою відділення поштового звязку: від ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015» - «за закінченням терміну зберігання», від ТОВ «Сітізен ЛТД» - «не знаходиться за вказаною адресою».
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані на підтвердження господарської взаємодії ТОВ «Спецтрансгрупп» із ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаним підприємством не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту їх здійснення.
В відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
Таким чином, суд дійшо висновку, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД» суму у розмірі 573568 грн. та включено до витрат господарської діяльності підприємства за 2015 рік витрати у сумі 2867839 грн. по взаємовідносинам із ТОВ «Фозі Інтерком», ТОВ «Антеро Сейл», ТОВ «Торг Пром-2015», ТОВ «Сітізен ЛТД», що призвело до заниження податку на прибуток на суму у розмірі 516211 грн.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 139, 194, 205, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297, пп.15.5 пп.15 п.1 розділу VIІ Перехідних положень КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1