Справа № 199/171/18(2-а/199/34/18)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2018 року справа № 199/171/18(2-а/199/34/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А. Уханенка С.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Департаменту патрульної поліції

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 р. (головуючий суддя Подорець О.Б.,)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Поліцейського Роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Дніпро Департаменту патрульної поліції Волкова Івана Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові просив скасувати Постанову відповідача про адміністративне правопорушення щодо порушень ПДР, посилався на те, що постанова складена з порушенням законодавства, відсутні докази вчинення правопорушення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 р. позов задоволено.

Постанову серії ЕАА №253311 від 02.01.2018 про накладення на позивача адміністративного стягнення, скасовано та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відсутність доказів щодо адміністративного правопорушення надає підстави для скасування постанови інспектора.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Департаменту патрульної поліції, надало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що на власні очі інспектор Волков І.М. бачив вчинення правопорушення, а саме рух по зустрічному напрямку трамвайної колії відокремленої від проїзної частини трамвайної колії, чим порушив п. 11.9 ПДР.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, постановою про адміністративне правопорушення ЕАА №253311 від 02.01.2018, винесеною поліцейським Роти №5 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Дніпро Департаменту Патрульної поліції Волковим Іваном Михайловичем, накладено на позивача адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у розмірі 425 гривень за порушення розділу 11.9 ПДР України.

Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, зазначено, що 02.01.2018 о 13-31 годин в м. Дніпро на вул. Пастера в районі буд. 2, позивач, керуючи автомобілем LEXUS RX300, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по трамвайній колії відокремленої від проїзної частини, чим порушив вимоги п.11.9 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже зазначена норма чітко передбачає наявність доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення - п.11.9 ПРД України.

Слід взяти до уваги, що статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 зазначеної статті закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Таким чином Законом встановлена можливість для поліцейського підтвердити технічними засобами фіксації те, що він бачив на власні очі. Натомість, твердження поліцейського, який склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності особи (про те що він бачив на власні очі) не є належним доказом, що підтверджує вчинення правопорушення.

Згідно з п.1 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, а саме, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не погоджується з діями відповідача, вважає, що останній безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки немає доказів вчинення правопорушення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції судом першої інстанції з цього приводу зроблений правильний висновок: якщо немає доказів вчинення правопорушення, то безпідставним є притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимоги 11.9 ПДР України.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що досліджуючи відеозапис, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що позивач, керуючи автомобілем LEXUS RX300, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по трамвайній колії відокремленої від проїзної частини.

Утім, п.11.9 ПРД України забороняє виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу, тоді як позивач, звільняючи проїзд трамваю, рухався по трамвайній колії попутного напрямку.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Це є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню.

Керуючись ст. 241-245, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 р. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду згідно ч.2 ст. 325 КАС України набирає законної сили з моменту підписання суддями (27.04.2018) та відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27.04.2018р.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: С.А. Уханенко