Справа № 826/5335/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року № 826/5335/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Київської міської ради

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської міської ради в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 року Вх.№08/М-1393 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва по вул. Метрологічній, Голосіївського району в м. Києві (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 06.02.2017 року);

- зобов'язати Київську міську раду винести на засідання найближчої сесії та розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2017 року Вх.№08/М-1393 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва по вул. Метрологічній, Голосіївського району в м. Києві (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 06.02.2017 року) та за результатами розгляду клопотання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні;

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.03.2017 року Вх.№08/М-2748 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в Голосіївському районі міста Києва, кадастровий номер масива: НОМЕР_1 (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 13.03.2017 року);

- зобов'язати Київську міську раду винести на засідання найближчої сесії та розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2017 року Вх.№08/М-2748 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в Голосіївському районі міста Києва, кадастровий номер масива: НОМЕР_1 (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 13.03.2017 року) та за результатами розгляду клопотання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч вимог законодавства не розглянув у встановлений порядок та спосіб клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, чим порушив його охоронювані законом права, свободи та інтереси.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов в якому зазначає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а отже задоволенню не підлягають, оскільки на клопотання позивача були надані відповіді листами від 15.03.2017р. № 057021-08/М-1393-2884 та від 11.04.2017р. № 057021-08/М-2748-3983 в яких зазначено, що клопотання позивача не містять усіх необхідних документів для прийняття рішення.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд вирішив продовжити розгляд справи без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, зазначає наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 29.12.2016р. серія УБД № 059505. (а.с. 12)

06.02.2017р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, яка отримана відповідачем 06.02.2017р. вх. № 08/М-1393. (а.с. 13-14)

У листі відповідача від 15.03.2017р. № 057021-08/М-1393-2884 зазначено, що склад доданих документів не в повній мірі відповідає вимогам п. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України, а отже питання не може бути розглянуто по суті. (а.с. 54)

Також, 13.03.2017р. позивачем подано до відповідача заяву в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка отримана відповідачем 13.03.2017р. вх. № 08/М-2748. (а.с. 23-24)

У листі відповідача від 11.04.2017р. № 057021-08/М-2748-3983 зазначено, що склад доданих документів не в повній мірі відповідає вимогам п. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України, а отже питання не може бути розглянуто по суті. (а.с. 41)

Позивач вважаючи, що його клопотання не розглянуті у порядку встановленому законом звернувся до суду для захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Водночас, земельне законодавство базується, серед іншого, на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (п. "в", "г" ч. 1 ст. 5 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає та забезпечує Закон України від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №3551).

Приписи п. 19 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону визначають, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно абз. 1 п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону №3551 учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги як, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Вказаний статус гарантує позивачу привілейоване право порівняно з іншими громадянами на отримання у власність земельної ділянки, зокрема, з питань черговості.

Згідно з положеннями ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно п.п. 8, 9 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Аналогічні норми закріплені у п.п. 5, 6 ч. 3 ст. 4 Регламенту Київської міської ради, затвердженим рішенням від 12.11.14 № 351/351 (далі - Регламент).

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавством регламентовано обов'язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місячний строк. При цьому, розгляд таких клопотань здійснюється на пленарних засіданнях ради, формування порядку денного яких належить до безпосередньої компетенції її голови, на якого, крім іншого, також покладено обов'язок забезпечити підготовку на розгляд ради проектів відповідних рішень, що належать до її відання.

Київським міським головою не було винесено на пленарне засідання КМР, зокрема, не включено до порядку денного, розгляд клопотань позивача від06.02.2017р. та від 13.03.2017р. про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою у місячний строк з дати реєстрації клопотань та не забезпечено дотримання радою порядку і строку його розгляду, чим порушено вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 4 Регламенту КМР.

Частинами 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статтях 116, 118 Земельного кодексу України. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що неприйняття Київською міською радою рішення за клопотаннями позивача у встановлений законодавством строк, ставить особу у певну правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності.

При цьому, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Таким чином, з огляду на те, що клопотання позивача не були розглянуті у порядку встановленому законом та враховуючи вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідно до яких за результатом розгляду клопотання відповідачем приймається рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 року Вх.№08/М-1393 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва по вул. Метрологічній, Голосіївського району в м. Києві (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 06.02.2017 року).

3. Зобов'язати Київську міську раду винести на засідання найближчої сесії та розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2017 року Вх.№08/М-1393 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва по вул. Метрологічній, Голосіївського району в м. Києві (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 06.02.2017 року) та за результатами розгляду клопотання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

4. Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо порушення порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.03.2017 року Вх.№08/М-2748 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в Голосіївському районі міста Києва, кадастровий номер масива: НОМЕР_1 (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 13.03.2017 року).

5. Зобов'язати Київську міську раду винести на засідання найближчої сесії та розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.03.2017 року Вх.№08/М-2748 про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в Голосіївському районі міста Києва, кадастровий номер масива: НОМЕР_1 (приблизне розташування зазначено у Додатку №3 до заяви від 13.03.2017 року) та за результатами розгляду клопотання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська