Справа № 524/9076/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 р. Справа № 524/9076/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2018 (суддя Андрієць Д.Д., м. Кременчук Полтавської області) по справі № 524/9076/17

за позовом Громадської організації "Кременчуцький антикорупційний центр"

до Комунального підприємства "Теплоенерго"

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Кременчуцький антикорупційний центр" (надалі - позивач, ГО "Кременчуцький антикорупційний центр") звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" , в якому просила суд визнати протиправними дії посадових осіб Комунального підприємства "Теплоенерго" щодо не надання публічної інформації на запит Громадської організації "Кременчуцький антикорупційний центр" від 31.07.2017 № 40-2017; зобов'язати посадових осіб Комунального підприємства "Теплоенерго" надати протягом п'яти робочих днів, з дня набрання чинності рішенням суду відповідь на запит Громадської організації "Кременчуцький антикорупційний центр" від 31.07.2017 №40-2017, а саме: копії цивільно-правових та/або трудових угод, які укладались посадовими особами Комунального підприємства "Теплоенерго", предметом яких було надання підприємству юридичних послуг, послуг з представництва в судах у період з 2015-2017 р.р., а також копій актів виконаних робіт та платіжних доручень за вказаними договорами; стягнути судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2018 позовні вимоги ГО "Кременчуцький антикорупційний центр" задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії посадових осіб КП "Теплоенерго" щодо не надання публічної інформації на запит ГО "Кременчуцький антикорупційний центр" від 31.07.2017 №40-2017.

Зобов'язано посадових осіб КП "Теплоенерго" надати протягом п'яти робочих днів, з дня набрання чинності рішенням суду відповідь на запит ГО "Кременчуцький антикорупційний центр" від 31.07.2017 №40-2017, а саме: копії цивільно-правових та/або трудових угод, які укладались посадовими особами КП "Теплоенерго", предметом яких було надання підприємству юридичних послуг, послуг з представництва в судах у період з 2015-2017 р.р., а також копій актів виконаних робіт та платіжних доручень за вказаними договорами, з урахуванням ч. 5 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Стягнуто з КП "Теплоенерго" на користь ГО "Кременчуцький антикорупційний центр" судові витрати в розмірі 1600 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована неврахуванням судом першої інстанції тієї обставини, що відповідач не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки оплата юридичних послуг здійснювалася за рахунок надходжень від власної господарської діяльності, а не за рахунок бюджетних коштів.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження, у зв'язку з цим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 31.07.2017 ГО "Кременчуцький антикорупційний центр" надіслано інформаційний запит на отримання публічної інформації на ім'я директора КП "Теплоенерго", а саме: копій цивільно-правових та/або трудових угод, які укладались посадовими особам КП "Теплоенерго" м. Кременчука, предметом яких було надання вказаному підприємству юридичних послуг, послуг з представництва в судах в період 2015-2017 рр; копій актів виконаних робіт та платіжних доручень за вказаними вище договорами.

На вказаний запит було отримано лист, яким відмовлено у наданні запитуваної інформації з посиланням на те, що вона містить персональні дані, відтак надання відповідної інформації можливе лише за умови виконання вимог ст.ст. 2, 6 Закону України "Про захист персональних даних", ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таку відмову у наданні інформації позивач вважає протиправною та такою, що порушує право на отримання інформації.

Суд першої інстанції виходив з того, що запитувана позивачем інформація стосується розпорядження бюджетними коштами і є публічною інформацію, а також приймаючи до уваги те, що відповідач є розпорядником такої інформації, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано інформаційний запит на отримання публічної інформації на ім'я директора КП "Теплоенерго", а саме: копій цивільно-правових та/або трудових угод, які укладались посадовими особам КП "Теплоенерго" м. Кременчука, предметом яких було надання вказаному підприємству юридичних послуг, послуг з представництва в судах в період 2015-2017 рр; копій актів виконаних робіт та платіжних доручень за вказаними вище договорами.

Відмова в наданні запитуваної інформації вмотивовано тим, що така інформація містить персональні дані.

Судом першої інстанції правильно вказано із посиланням на вказане вище нормативно-правове обгрунтування спірних правовідносин про те що, якщо запит на отримання публічної інформації містить вимогу надати документ, що містить інформацію з обмеженим доступом (в тому числі, конфіденційну інформацію), відповідач зобов'язаний згідно ч. 7 ст. 6 Закону №2939 надати інформацію, доступ до якої не обмежений, якщо в цілому документ, що містить запитувану інформацію, наданий бути не може.

Також спірним у вказаній справі є правомірність у відмові в наданні інформації із посиланням на те, що оплата юридичних послуг здійснювалася за рахунок надходжень від власної господарської діяльності, а не за рахунок бюджетних коштів.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Види та порядок обмеження доступу до інформації передбачено статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", в частині п'ятій якої встановлено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За правилами статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

В силу статті 16 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Пунктом 2 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що до розпорядників інформації належать, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За змістом пункту 3 статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Пунктом 7 статті 78 Господарського кодексу України визначено, що органами управління комунального унітарного підприємства є, зокрема, керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідно до п.1, 3.1, 4.8 Статуту КП "Теплоенерго" ( https://www.kremen.gov.ua/index.php/branches/page/690) власником та засновником підприємства є територіальна громада м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області. Підприємство є юридичною особою. Статутний капітал підприємства утворюється власником за рахунок грошових та майнових внесків.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).

За таких обставин КП "Теплоенерго" є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, а тому відповідно до пункту 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції правил предметної підсудності, зокрема про непідсудність вказаної справи місцевому загальному суду як адміністративному.

Стаття 18 КАС України (в редакції процесуального Закону на момент звернення до суду) не встановлювала підсудності справ зі спорів щодо правовідносин, пов'язаних з доступом до публічної інформації. У зв'язку з цим предметна підсудність справ, у яких відповідач як розпорядник публічної інформації не є суб'єктом владних повноважень, визначалася з урахуванням положень частини п'ятої статті 18 цього Кодексу, а саме за вибором позивача.

Таким чином, при невизначенні КАС України в редакції до 15.12.2017 предметної підсудності такої категорії справ, враховуючи те, що позивач звернувся до суду 30 листопада 2017 року, останній мав право вибору суду, в якому буде розглядатися така справа.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.02.2018 по справі № 524/9076/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко