Справа № 752/26219/17
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/213/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Руденко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання незаконним рішення державного виконавця та скасування постанови державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просить визнати рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. неправомірним та скасувати постанову головного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. від 23.11.2017 року про накладення штрафу

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постанова суду від 23.11.2011 року щодо нарахування ОСОБА_2 одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, позивачем, як боржником виконана в повному обсязі ще у 2014 році. Однак, державним виконавцем 06.10.2017 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2а-4062/2011, виданого 20.10.2014 року, якою зобов»язано позивача виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та сплатити виконавчий збір в розмірі 12800 грн. На виконання вказаної постанови державного виконавця позивачем були надані документи, які засвідчували факт виконання постанови суду. Разом з тим, державним виконавцем 23.11.2017 року були винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду в сумі 5100 грн. Позивач вважає дану постанову неправомірною та просить її скасувати, оскільки, позивачем, як боржником були здійснені всі передбачені законом заходи щодо виконання постанови суду в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься клопотання та заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з»явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи - Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з»явилась. Подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно із ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без здійснення фіксування судового засідання та без участі учасників справи.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, прийшов до наступного висновку.

Спеціальним законом, що з 05.10.2016 року визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VII I«Про виконавче провадження».

Згідно із ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. від 06.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 2-а-4062/11, виданого 20.10.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації нарахувати ОСОБА_2 одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, визначаючи розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати, відповідно до вимог ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2011 р. з урахуванням попередніх виплат (а.с. 19).

Також в постанові державного виконавця вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800,00 грн.

Положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною 1 п. 5 вказаної статті, визначено, що виконавчий збір не стягується:1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України"Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що в зв»язку з невиконанням постанови від 06.10.2017 року, головним державним виконавцем Бочковським Т.О. 23.11.2017 року було винесено постанову про накладення на боржника Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн. (а.с. 26).

Вказана постанова є предметом спору та, на думку позивача, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першоїстатті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що боржником рішення суду в 2014 році не виконано в повному обсязі, оскільки станом на 2017 рік позивач звернувся до суду із заявою про роз»яснення судового рішення від 2011 року, що свідчить про те, що виконавче провадження не закінчено, а тому відповідач у даній справі - державний виконавець був зобов'язаний прийняти постанову про накладення штрафу, оскільки переконливих доказів виконання рішення суду в повному обсязі до державного виконавця подано не було.

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»(№ 1404-VIII), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а тому державний виконавець правомірно прийняв спірну постанову про накладення штрафу.

Сторона позивача окрім того, просила відстрочити виконання рішення суду (ВП № 54833859), а саме постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року, однак судом не встановлено порушених дій відповідача, а тому в цій частині позов є необґрунтованим.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що проведення видатків, не передбачених кошторисами є бюджетним правопорушенням (статті 23, 48, 119 Бюджетного кодексу України).

Згідно із частиною 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

За змістом ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виконання судового рішення можливе за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України за бюджетною програмою із забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою шляхом стягнення з боржника вказаних коштів.

Виходячи із способів захисту порушеного права наведеного позивачем та вимог позивача, аналізуючи та оцінюючи усі зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення даного адміністративного позову немає, оскільки позивачем не надано суду переконливі докази належного та повного виконання рішення суду щодо здійснення належних виплат ОСОБА_2, а також ці докази не були подані державному виконавцю у встановленому законом порядку, а відтак дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення штрафу є правомірними, підстав для визнання дій відповідача незаконними немає, а відтак відсутні підстави для скасування постанови.

Суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, оскільки в позові було відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-244, 246, 250, 255, 257, 295 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-19, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання незаконним рішення державного виконавця та скасування постанови державного виконавця, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко