Справа № 815/454/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/454/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

представник відповідача - ОСОБА_3 (за довіреністю),

представник відповідача - ОСОБА_4 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енко Ентерпрайз» (65026, м. Одеса, вул. Преображенська, 5, офіс 1) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 від 18.01.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Енко Ентерпрайз» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 від 18.01.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства, валютного законодавства, единого внеску на загальнообовязкове державне сощальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, відповідачем складено акт, в якому зроблені хибні висновки, оскільки встановлені факти допущення порушень не відповідають фактичним обставинам, товариство безоплатно не реалізовувало товар невизначеним особам, використовувало паливо для власних потреб, відсутність ліцензії на продаж лікарських засобів не може бути підставою для нарахування податкових зобовязань, товариство реально переробляло сировину через інших осіб, поставляло матеріали, сплачувало за електроенергію та здійснювало господарські операції з поставки, а відсутність інформації про транспортування товару також не може бути підставою для висновків, викладених в акті перевірки позивача, тому вважає висновки акту та прийняті податкові повідомлення-рішення безпідставними та таким, що суперечать чинному законодавству.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, наведених у письмовому відзиві на позов (а.с. 123-129, т.3).

В обґрунтування правомірності прийнятого рішення зазначено, що за результатами перевірки встановлено відсутність товару з номенклатурою - бензин А-95, товар е безоплатно реалізованим невизначеним особам, на балансі позивача відсутні транспортні засоби власні або орендовані, до перевірки не надані первинні документи щодо передачі готової продукції, фактичне перевезення товару викликає сумнів, відсутні відрядження працівників до місця зберігання товару, відсутнє право відображати у бухгалтерськму обліку витрати за операціями, які не мали місце. Відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, в звязку чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

У період з 29.11.2017 по 19.12.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка TOB «Енко Ентерпрайз».

За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області було складено акт перевірки № 2020/15-32-14-05/37009150 від 27.12.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки TOB «Енко Ентерпрайз» податкового законодавства, валютного законодавства, единого внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року (а.с. 44-81).

За результатами акту перевірки встановлені наступні порушення:

- п.44.1, ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1, п. 137.3 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, п. 7 Положения (стандарту) бухгалтерского облку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів Украіни від 29листопада 1999 року № 290, п.7. Положения (стандарту) бухгалтерського облжу 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, пп. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» від 16.07.99 № 996, в результаті чого знижено податок на прибуток всього у cyмi 475 891 грн, в тому числі за 2015 рік у cyмi 244 977 грн., за 2016 рік у cyмi 230 914 грн. 00 коп.

- п. 44.1 ст. 44, п. 46.1, п. 46.5, ст. 46, п. 48.1 ст. 48, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, абз. 2 п. 188.1. ст. 188, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає cплаті до бюджету у загальній cyмi 310 419 грн, в тому числі за січень 2015 року - 1439 грн., за лютий 2015 року - 9 477 грн., за березень 2015 року - 15 123 грн., за квітень 2015 року- 11716 грн., за травень 2015 року -21777 грн., за червень 2015 року - 23629 грн., за липень 2015 року 18804 грн., за серпень 2015 року - 7154 грн., за жовтень 2015 року - 16 170 грн., за листопад 2015 року - 2965 грн., за грудень 2015 року - 12 189 грн., за січень 2016 року - 11248 грн., за лютий 2016 року - 461 грн., за березень 2016 року - 38801 грн., за квітень 2015 року - 12 537 грн., за травень 2016 року - 970 грн., за серпень 2016 року - 13379 грн., за жовтень 2016 року - 20124 грн., за листопад 2016 року - 22 047 грн., за грудень 2016 року - 50409 грн., та завищено відемне значения (ряд. 21 Декларацй) на суму 13 233 грн., в тому числі за січень 2015 року - 1040 грн, за грудень 2015 року - 12014 грн, за грудень 2016 року - 179 грн.

- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу Укра'ши вщ 02.12.2010 №2755-VI, зi змінами та доповненнями, не здійснено реестрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному peєcтpi податкових накладних на загальну суму ПДВ у розмірі 22 322 грн, у тому числі за грудень 2016 року - 22 322 грн.

- ст. 51, п. 119.2 ст. 119, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI та порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ф!зичних осіб, i сум утриманого з них податку (форм № 1 ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, податкова звтність про суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та суми утриманого з них податку за перевіряемий період надавалася з помилками та не в повному обсязі, а саме не відображення грошових коштів СГД фізичним особам, без перерахування податку на доходи фізичних ociб.

Не погоджуючись з висновками перевірки та фактами (даними), викладеними в ОСОБА_1 перевірки, 03.01.2018 р. Позивач надав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення до акту перевірки та документи, які не були враховані під час проведения перевірки (а.с. 127-132).

15.01.2018 р. ГУ ДФС в Одеській області, надана відповідь на заперечення, відповідно до якої, висновки акту перевірки викладені в іншій редакції, а саме: по п.1 занижено податок на прибуток всього у cyмi 405 576 грн, в тому числі за 2015 piк у cyмi 226 187 грн., за 2016 рік у сумі 179 389 грн. 00 коп. Пункти 2, 3 та 4 залишені без змін (а.с. 133-160, т1).

На підставі акту перевірки № 2020/15-32-14-05/37009150 від 27.12.2017 року прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями звернувся з позовом до суду.

Оцінюючи оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо суті виявлених порушень судом встановлені наступні обставини.

Так, в ході перевірки встановлено, що за 2015 та 2016 роки на рахунку бухгалтерського обл1ку № 20 «Запаси» за 2015 та за 2016 pоки частково оприбутковано від ПП «Окко-Бізнес Контракт» товар , а саме бензин А - 95.

Станом на 31.12.2016 року з підприемством ПП «Окко-Бізнес Контракт» по рахунку № 631 «Розрахунки з впчизняними постачальниками» заборгованість відсутня.

Перевіркою встановлено відсутність товару за номенклатурою «бензин А-95» та зроблено висновок, що товар е безоплатно реалізований невизначеним особам.

Встановлено порушення п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.6, п. 134.1.ст. 134 Податкового кодексу України, тобто товариство до складу доходів не включило вартість безоплатно реалізованого товару невизначеним особам на загальну суму 144 586 грн., в тому числі за 2015 рік 82 397 грн., за 2016 рік - 62 189 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Енко Ентерпрайз» у 2015 року придбало у ПП «Окко- Бізнес Контракт» бензин А -95, А-92 та дизелъне паливо на загальну суму 104 900 з яких предоплата 514, 50 грн., що підтверджуеться відповідними накладними та не заперечується сторонами. Паливо було оприбутковано на 203 рахунок та в подалъшому було використано в господарській діяльності товариства.

Між ТОВ «ВКФ «Одесспецмонтаж» та позивачем укладено договір оренди легкового транспортного засобу, який використовувався як засіб пересування працівників ТОВ «Енко Ентерпрайз».

В акті перевірки зазначено про наявність податкових накладних, накладних на відпуск товару, рахунки бухгалтерського обліку, підтверджено факт оприбуткування товару, підтверджено факт розрахунку за паливо.

Поряд з цим, в акті перевірки зазначено лише про бензин марки А-95, однак, позивачем у ПП «Окко- Бізнес Контракт» в 2015 році було придбано паливо різних марок, з яких бензин марки А-95 придбаний та оприбуткований на суму 21988,46 грн., що відповідає даним бухгалтерського обліку.

У 2016 році ТОВ «Енко Ентерпрайз» придбано у ПП «Окко-Бізнес Контракт» бензин А -95, А-92 та дизелъне паливо на загальну суму 84 861, 65 грн. що підтверджено накладними, бензин марки А-95 придбаний та оприбуткований на суму 22672 грн., що також відповідає даним бухгалтерського обліку. Отже, платником податку було відповідно до п. 21 Положения про бухгалтерський облік правильно відображено «Дохід».

У запереченнях на акт перевірки ТОВ «Енко Ентерпрайз» повідомляло відповідача, що бензин А-95 використовувався у господарський діяльності підприємства, було надано копію договору позички № 05/01/15 від 05.01.2015, укладеного з ТОВ «ВКФ «Одесспецмонтаж» на безоплатне користування легковом автомобтем Geliy JL 152. Договір діяв до 31.12.2017 року. Акт приймання- передачi майна до Договору від 05.01.2015 №05/01/15 (а.с.220, т.2). Позивач використовував майно в межах статутної діяльності. Факт використання пального у господарський дiялънocті товариства підтверджуеться також шляховими листами.

Таким чином податковий орган дійшов помилкового висновку стосовно порушення п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.6, п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті якого відбулося занижения сум податкових зобовязань з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ у розмірі 28 917 грн.

Також, перевіркою показників витрат, що вплинули на фінансовий результат встановлено завищення задекларованих ТОВ «Енко Ентерпрайз» показників у рядку «Собівартість реалізованоі продукції- (товарів, робіт, послуг)» у сумі 2 187 639, в тому числі за 2015 рік- 1 278 584 грн., за 2016 рік - 909 055 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «Енко Ентерпрайз» та ТОВ «Дистрибюторська компанія «Фарматек» було укладено договір на поставку фармацевтично'ї сировини від 27.03.2015 Б/Н (а.с.195 т.2), яку було поставлено 27.03.2017, що підтверджується товарно-транспортною накладною та видатковою накладною № 453 в1д 27.03.2017.

Згідно з висновками перевірки мала місце нереальна господарська операція через відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованої господарської операції, а саме на балансі відсутні транспортні засоби, не надано первинних документів щодо пункту розвантаження, водій на підприємстві не працює.

В результаті розгляду заперечень зазначено, що у товарно-транспортній накладній від 27.03.2015 року № Р453 не вказано адресу навантаження та розвантаження товару, автомобіль, за допомогою якого здійснено перевезення товару не відповідає даним, зазначеним у договорі оренди транспортного засобу.

Однак, судом встановлено, що між ТОВ «Енко Ентерпрайз» та ТОВ «НЕОФАРМ» укладено договір купівлі продажу № 16-03/15 від 16.03.2015 року, відповідно до якого ТОВ «Енко Ентерпрайз» здійснило поставку товару на юридичну адресу покупця, який знаходиться за адресою місця розвантаження товару в межах міста. Транспортний засіб використовувався ТОВ «Енко Ентерпрайз» на підставі договору оренди з ТОВ «ШБУ» та був наданий в рамках договору разом з оператором (водієм), що спростовує висновки відповідача про відсутність реальної поставки. Відсутність ліцензії на продаж лікарських засобів не є підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась та нарахування податкових зобовязань, оскільки наявність ліцензії є предметом окремої перевірки та, в разі виявлення порушень, передбачає інші санкції, перелік яких визначений законодавством з питань ліцензування, а наявність технічних помилок у ТТН, відсутність адрес навантаження та розвантаження товару, не можуть бути підставою невизнання фактичного здійснення господарської операції та нарахування податкових зобовязань.

Перевіркою також встановлено, що 01.04.2015 року між ФОП ОСОБА_5 та позивачем укладено договір на виконання робіт по виготовленню рослинних екстрактів. До перевірки надані копії видаткових накладних, але не надано актів виконання робіт щодо передачі готової продукції ФОП ОСОБА_5 та будь-яких інших документів щодо здійснення операції.

Судом встановлено, що за договором від 01.04.2015 року між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Енко Ентерпрайз» послуги по переробці не надавались.

Натомість 13.04.2015 року між ФОП ОСОБА_5 та позивачем укладено договір купівлі-продажу рослинного насіння, прийняті від ФОП ОСОБА_5 видаткові накладні від 13.04.2015 року на суму 2 750 грн., від 15.04.2015 року суму 8 500 грн., від 28.04.2015 року на суму 14 720 грн. На виконання зазначеного договору здійснені yci розрахунки та вiдcyтня кредиторсъка заборгованість. Як зазначили представники позивача, кoпії документів надавались разом на запереченнями на акт перевірки, але не були враховані nepeвipяючими та їм не було надано належної оцінки. Отже твердження відповідача про те, що видаткові накладні виписані в рамках договору про переробку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, в ході розгляду справи встановлено, що між ТОВ «Профсітістрой» та позивачем укладено договір купівлі-продажу № 37-07/15 від 07.07.2015 року. За цим договором ТОВ «Енко Ентерпрайз» придбано пісок, який був отриманий, оприбуткований, отримано видаткові накладні, сплачено за пісок в повному обсязі. Сторонами підписано акт звірки, що підтверджує відсутність заборгованості та виконання зобовязань за договором (а.с.100-110 т.2).

До заперечень на акт перевірки надані товарно-транспортні накладні, договір оренди транспортного засобу та інші документи, що підтверджують здійснення господарської операції. В судовому засіданні представником відповідача зазначено про неможливість здійснення такої кількості перевезень протягом одного дня, що вказує на відсутність господарської операції.

Судом встановлено, що відповідно до видаткових накладних перевезення піску здійснювалось в межах міста, а саме 07.07, 08.07, також 11.07, 13.07,15.07, 27.07, 29.07.2015 року. Надані до nepeвірки ТТН складені без порушень норм діючого законодавства, а відповідачем в акті перевірки та у відповіді на заперечення не зазначено конкретних реквізитів, які не заповнені, або заповнені із порушенням вимог Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України». Крім того, протягом дня 27.07.2015 року перевезення здійснено 10 разів, а не 20, як зазначено в акті, оскільки ТТН з № 332/11 до № 332/20 датовані 28.07.2015 року, а перевезення 29.07.2015 року здійснені двома автомобілями, тому висновки перевірки не знайшли документального підтвердження (а.с.111-160 т.2).

Також, згідно з договором поставки нафтопродукпв № Б-18 від 29.09.2014, укладеним з ТОВ «Катрал Південь» (а.с.207 т.2), протягом 2015 року було отримано смарт-картки на загальну суму 267 136 грн. 96 коп. Судом встановлено, що ТОВ «Енко Ентерпрайз» використовувало паливо в межах здійснення господарської д1яльності на підставі договорів оренди транспортних засобів. В бухгалтерському обліку операцію по списанню у 2015 році відображено відповідними проводками. При цьому до складу витрат у 2015 році віднесено суму 267 136 грн. 96 коп., до складу податкового кредиту віднесено суму ПДВ 32475,26 грн. на підставі отриманих податкових накладних.

В акті перевірки зазначено про наявністъ податкових накладних, накладних на відпуск товару, рахунків бухгалтерского обліку, підтверджено факт оприбуткування товару, та здійснення розрахунку.

При цьому перевіркою встановлено відсутність первинних документів, що підтверджують факт списания бензину у сумі 2 312, 77 грн.

Разом з тим, позивачем із ТОВ «ВКФ «Одеспецмонтаж» укладено договір позички електростанцій № 06/05/15 від 25 травня 2015 року. У порядку та на умовах, визначених цим договором, Позичкодавець передав, а Користувач прийняв у безоплатне користування два бензинових генератори Vitalas Master Est 18/0 BAT, потужністю 20,0 кВА кожний, що належить позичкодавцеві на npaвi власності. Пунктом 2.1.4. Договору позички передбачено, що ТОВ «Енко Ентерпрайз» несе повну відповідальність за збереження, експлуатацію та ремонт майна. Факт використання майна, переданого в позичку, підтверджується змінними рапортами, в яких зазначено кількість використаного пального за кожну зміну. Встановлені перевіркою розбіжності між актом приймання-передачі майна та договором позички щодо дати та номеру договору не спростовують використання такого майна у власній господарській діяльності товариства та, відповідно списання пального, тому не можуть бути підставою для встановлення фіктивності такого списання.

Також, згідно з висновками перевірки мали місце нереальні господарські операції, пов'язані із постачанням-придбанням електроенергії. Судом встановлено, що 14.02.2014 м1ж позивачем та ПАТ «Прикарпатгяобленерго» «Рожнятівський РЕМ» укладено договip про постачання електричної енергії № 1093. Точка продажу електричної енергії цех по переробці сировини, адреса електроустановки: село Цинева, Рожнятівського району. Всі необхідні документи щодо використання та оплати електричної енергії надані до перевірки. Під час проведення перевірки зроблено висновок про відсутність необхідності понесення витрат на електроенергію, оскільки не надано будь яких документів на підтвердження здійснення виробництва, чисельності працюючих, закупки сировини, транспортування продукції, відрядження працівників на виробництво.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що здійснюючи господарську діялъність товариство не обмежене у виборі місця оренди приміщень. Так, до nepeвірки було надано договір оренди № 32К від 01 листопада 2013 року та додаткові угоди до нього м1ж ТОВ «Енко Ентерпрайз» та ТОВ «Керамзес», відповідно до якого ТОВ «Енко Ентерпрайз» приймае в оренду приміщення площею 600 кв.м, за адресою: с. Цинева, вул. Франка, 23. Тобто підприємство здійснює свою діяльність за цією адресою, використовує та здійснює розрахунки за спожиту електричну електроенергію, що не спростовано відповідачем.

Крім того, в ході проведення перевірки встановлено, що згідно оборотно-сальдової відомості рахунку № 28 по номенклатурі товару паливні пелети з деревини віднесено до складу витрат суму 876 470 грн., у тому числі за 2015 рік 519470 грн., за 2016 рік на суму 357000 грн. без підтверджуючих документів. Однак, позивачем до заперечень на акт перевірки та суду надані договір купівлі-продажу № 15 від 01.07.2014 року між ФОП ОСОБА_6 та позивачем. Договір діє до 31.12.2019 року, згідно з умовами якого продавець передає у власність покупця паливні пелети з деревини.

Щодо відсутності будь-якої інформації про транспортування товарів, суд вважає даний висновок необґрунтованим, оскільки відповідно до п.2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, але позивач не здійснював перевезення товарів, оскільки підтвердив, що товар знаходився саме в с. Цинева, на місці здійснення виробництва. Виконання умов договору підтверджено видатковими накладними (а.с.156 т.2).

Позивачем також підтверджено документально, а саме надані копії договорів купівлі-продажу, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні щодо здійснення операцій з реалізації придбаного товару іншим субєктам господарської діяльності (а.с.1-118,т3), що спростовує висновки про лише документальне оформлення товарно-матеріальних цінностей без фактичної іх поставки та виконання, формування податкового кредиту без реального здійснення господарських операцій, оскільки такі операції спричинили реальні зміни майнового стану платника податків та були підставою для формування податкового обліку позивача.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 року, на підставі документів, перелік яких міститься в додатку до акту перевірки, встановлено завищення задекларованих ТОВ «Енко Ентрепрайз» показників в рядку «Інші операційні витрати» в cyмi 111 611 грн. за 2016 piк. Судом встановлено, що керівником ТОВ «Енко Ентерпрайз» було видано наказ про проведения інвентаризації, створено інвентаризаційну комісію, виявлено кількість зіпсованих паливних пелет, визначено їх вартість, визнано товар таким, що не підлягає подальшій реалізації, складено акт списания у звязку iз знищенням.

Надані первинні документи мають всі необхідні реквізити, що передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що матеріали справи містять документи на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин позивача з контрагентами в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

Відповідно до пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Суд встановив, що позивач здійснював оплату за виконані роботи та надані послуги з метою провадження своєї господарської діяльності, вказані господарські операції знайшли своє відображення у податковій звітності позивача.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Статтею 67 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-ІУ із змінами та доповненнями встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-1У із змінами та доповненнями (далі - ЦКУ) правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише неточностями або незаповненням окремих реквізитів первинних документів щодо ведення фінансово-господарської діяльності. Тобто, підстави для висновку про недостовірність відомостей, зазначених у таких первинних документах відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність сторін договору про зазначення недостовірних відомостей.

Крім того, недостатність у позивача трудових ресурсів, численності чи фахової належності робітників для самостійного виконання договірних зобов'язань, не свідчить про неможливість виконати роботи та не є підставою для виключення з податкового обліку витрат на оплату цих робіт, у тому числі ПДВ.

При цьому судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб'єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов'язань тощо).

Крім того, відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року N 727, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Наведені норми прямо зобов'язують контролюючий орган безпосередньо встановлювати при перевірці факти порушень саме платником податків, що перевіряється, норм податкового, валютного та іншого законодавства, забезпечувати їх чітке та системне викладення.

Замість цього в ОСОБА_1 перевірки наводяться не факти, а припущення посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області, при цьому не надана належна оцінка всім первинним документам, які були надані в ході проведення перевірки та додані до заперечень на акт перевірки ТОВ «Енко Ентерпрайз» на підтвердження реальності правовідносин.

Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Наявність договорів, видаткових накладних, податкових накладних, ТТН, свідчать, що позивачем були дотриманні норми чинного законодавства, правочини були реальними та спрямованими на реальне настання правових наслідків, а тому, висновки, які зроблені перевіряючими в ході проведення перевірки, є необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енко Ентерпрайз» (65026, м. Одеса, вул. Преображенська, 5, офіс 1) до Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 від 18.01.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енко Ентерпрайз» () з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області, сплаченийсудовий збір у розмірі 12957 (дванадцять тисяч девятсот пятдесят сім) гривень 91 копійка.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.05.2018 року.

Суддя Бутенко А.В.

.