Справа № 820/163/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/163/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018, суддя Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 26.03.18 по справі № 820/163/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Пожтехніка"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технопарк Пожтехніка" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Харківській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 22.12.2017 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 235 907,00 грн. за податковим зобов`язанням та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 117 953,50 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління ДФС у Харківській області на користь ТОВ "Технопарк Пожтехніка" витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 5 307,91 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОПАРК ПОЖТЕХНІКА" задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 22.12.2017 р.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, вказує на порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, а саме, неповно з'ясовано обставини та недосконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, судом не враховано того факту, що позиція відповідача базується не на порушеннях податкового законодавства контрагентами позивача, а саме на нереальності господарських операцій та відсутності фактичного руху активів з посиланням на узагальнену податкову інформацію ГУ ДФС у Львівській області від 18.09.2017 №96/13-01-14-02 щодо TOB «Сторм Рейз» та на інформацію Головного оперативного управління ДФС України від 29.06.2017 №16810/7/99-99-14-02-02-017 стосовно TOB «Охоронна фірма «Вовкодав». Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову TOB «Технопарк пожтехніка» у повному обсязі.

TOB «Технопарк Пожтехніка» вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тобто таким, що ґрунтується на засадах верховенства права, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Пожтехніка" з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ "Сторм Рейз" за період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року, ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року та подальшої реалізації або використання у власній господарській діяльності товарів (робіт, послуг) відповідно до затвердженого плану документальної позапланової виїзної перевірки, за результатами якої складено акт перевірки від 06.12.2017 р. № 23610/20-40-14-21-07/39054748.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог абз. а) п. 198.1 п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 235907,00 грн., у т.ч. за взаємовідносинами за період декларування - березень 2017 року з постачальником ТОВ "Сторм Рейз" на суму ПДВ 220507,00 грн., та за період декларування - травень 2017 року з постачальником ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" на суму ПДВ 15400,00 грн., що призвело до заниження до сплати ПДВ на загальну суму 235907 грн., у т.ч. за березень 2017 року на суму ПДВ 220507,00 грн., за травень 2017 року на суму ПДВ 15400,00 гривень; не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку за взаємовідносинами за період декларування - березень 2017 року з постачальником ТОВ "Сторм Рейз" та за взаємовідносинами за період декларування - травень 2017 року з постачальником ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" .

Не погодившись із зазначеними висновками акту перевірки ТОВ "Технопарк Пожтехніка" подало заперечення до акту перевірки з додатковими документами . За результатом розгляду вказаних заперечень на акт перевірки, рішенням ГУ ДФС у Харківській області висновки Акту перевірки залишено без змін .

На підставі висновків акту перевірки, з врахуванням результату розгляду заперечень до акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2017 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 235 907,00 грн. за податковим зобов'язанням та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 117 953,50 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні вказаного податкового повідомлення-рішення діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Також відповідно до пункту 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вимоги щодо документального забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-Х1У та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 24.05.1995 №88 (зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.1995 №168/704).

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

У відповідності до п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції .

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що податкові наслідки у вигляді права на формування податкового кредиту є правомірними лише за умови реального виконання господарської операції та наявності належним чином оформлених первинних документів, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Так, матеріали справи свідчать, що ТОВ "Технопарк Пожтехніка" 16.01.2014 р. зареєстроване як юридична особа Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області. Місцезнаходженням позивача визначено: 61023, Харківська область, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 104-Д.

17.01.2014 р. позивача взято на облік як платника податків ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів. 01.03.2014 р. позивач набув статусу платника податку на додану вартість, ІПН 11.

ТОВ "Технопарк Пожтехніка" є виробничим підприємством, здійснює виготовлення та продаж продукції протипожежного призначення. Основними видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 28.29 виробництво інших машин і устаткування загального призначення, н.в.і.у.; 20.59 виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

Позивач на праві приватної власності володіє нежитловими будівлями літ. "Ж-1" площею 433,0 кв.м., літ. "З-2" площею 1377,0 кв.м., літ. "М-1" площею 123,6 кв.м., літ. "Ч-1" площею 7,1 кв.м., літ. "Ц-2" площею 1076,8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 104-Д. Зазначені нежитлові будівлі використовуються позивачем для ведення власної господарської діяльності, зокрема, розміщення виробничих потужностей, провадження виробництва, розташування складу та офісу.

На балансі ТОВ "Технопарк Пожтехніка" обліковуються інші основні засоби, що задіяні в оподатковуваних операціях позивача, зокрема, токарний верстат, листогин для металу, гільйотина гідравлічна, вальці, прес, зварювальні установки, фарбувальні лінії, ручні пневматичні інструменти, тощо.

Станом на 01.03.2017 р. на ТОВ "Технопарк Пожтехніка" була працевлаштована 61 особа; станом на 01.05.2017 р. - 60 осіб. Штатний розклад позивача, крім адміністративних посад, передбачає посади інженерів, електриків, маляра, електрозварників, зварників, слюсарів, апаратників кульових млинів, зарядників вогнегасників, операторів верстатів з програмним керуванням, підсобних робітників, вантажників, комірників, тощо.

Позивач у встановленому законодавством порядку пройшов процедуру сертифікації та отримав сертифікати відповідності на продукцію протипожежного призначення власного виробництва, зокрема: порошок вогнегасний АВС-Е СС; двері (люки) металеві протипожежні однополотні та двополотні вогнестійкі; блоки дверні металеві протиударні вхідні; вентиль запірний для кран-комплектів пожежних; кран-комплект пожежний, тощо.

В перевіряємий період позивач мав взаємовідношень з контрагентами - ТОВ "Сторм Рейз" та ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав"

Так , 07 березня 2017 р. між позивачем, в якості покупця, та ТОВ "Сторм Рейз", в якості постачальника, укладено договір поставки № 21, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію, погоджену у замовленнях покупця, а покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору.

На момент укладення вказаного вище правочину, сторони мали правоздатність і діздатність юридичних осіб, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (додатки №№ 3, 53 до позову).

Від імені сторін правочин укладено повноважними особами, а саме: від позивача - директором ОСОБА_2, від контрагента - директором ОСОБА_3. Потреба позивача в укладенні зазначеного правочину була зумовлена необхідністю закупівлі матеріалів та сировини (листи металу, комплекти фурнітури до протипожежних дверей та шаф, мінеральна вата, слюда, шурупи, фітинг, аеросил, тощо) для виробництва продукції протипожежного призначення, а також готових товарів протипожежного призначення (замки, знаки аварійного освітлення "Выход", знаки пожежної безпеки, крани пожежні чавунні, кронштейни та раструби пластикові до вогнегасника вуглекислотного, сокири пожежні, стволи пожежні, стрічка графітова, тощо).

В межах зазначеного правочину проведені господарські операції з постачання товарів, які оформлені сторонами наступними видатковими накладними (додатки №№ 56-60 до позову): № 3070317 від 07.03.2017 р. на суму 298944,00 грн., № 3140317 від 14.03.2017 р. на суму 206640,00 грн., № 3160317 від 17.03.2017 р. на суму 290796,00 грн., № 3200317 від 20.03.2017 р. на суму 276238,20 грн., № 3300317 від 30.03.2017 р. на суму 250420,80 грн. та податковими накладними (додатки №№ 61-63, 65, 67 до позову): № 3 від 07.03.2017 р. на загальну суму 298944,00 грн., в т.ч. ПДВ - 49824,01 грн., № 4 від 14.03.2017 р. на загальну суму 206640,00 грн., в т.ч. ПДВ - 34440,00 грн., № 2 від 17.03.2017 р. на загальну суму 290796,60 грн., в т.ч. ПДВ - 48466,10 грн., № 32 від 20.03.2017 р. на загальну суму 276238,20 грн., в т.ч. ПДВ - 46039,70 грн., № 21 від 30.03.2017 р. на загальну суму 250420,80 грн., в т.ч. ПДВ - 41736,80 грн.

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунків бухгалтерського обліку 201 "Сировина й матеріали" та 281 "Товари нa складі". Так, позивачем здійснено наступні бухгалтерські проводки: Дт 20 Кт 63 - 999664,50 грн., Дт 28 Кт 63 - 102868,50 грн., Дт 64 Кт 63 - 220506,60 грн., що підтверджується копіями оборотно-сальдових по рахунках бух.обліку № 201, № 281, № 631.

Фізичне переміщення товару від контрагента-постачальника (м. Львів) на склад позивача (м. Харків) відбулось шляхом перевезення автомобільним транспортом силами та за рахунок контрагента, при цьому ТОВ "Сторм Рейз" не надало позивачу товарно-транспортні накладні на перевезення.

Фактичне надходження товару у розпорядження позивача, крім видаткових накладних, підтверджується карткою складського обліку за березень 2017 р. за підписом матеріально-відповідальної особи - комірника ОСОБА_4

Грошові зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були частково виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно платіжного доручення № 2348 від 31.03.2017 р. на загальну суму 253530,00 грн., в т.ч. ПДВ - 42255,00 грн. Таким чином, на момент податкової перевірки, наявна кредиторська заборгованість позивача перед постачальником ТОВ "Сторм Рейз" в розмірі 1 069509,60 грн., що не протирічить умовам післяплати, які погоджені сторонами в п. 2.3. договору поставки № 21 від 07.03.2017 р.

Також , 16 травня 2017 р. між позивачем, в якості покупця, та ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав", в якості постачальника, укладено договір поставки № 1605, згідно п. 1.1. якого продавець (постачальник) зобов'язується постачати (передавати) товар у власність покупця, для використання у своїй підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати його на умовах даного договору.

На момент укладення вказаного вище правочину сторони мали правоздатність і діздатність юридичних осіб, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Від імені сторін правочин укладено повноважними особами, а саме: від позивача - директором ОСОБА_2, від контрагента - директором ОСОБА_5. Потреба позивача в укладенні зазначеного правочину була зумовлена необхідністю закупівлі матеріалів для виробництва продукції протипожежного призначення, а саме комплекту фурнітури до пожежної шафи та кульок 9,525-40.

В межах зазначеного правочину були проведені господарські операції з постачання товарів, які оформлені сторонами видатковою накладною № РН-0518/04 від 18.05.2017 р. на суму 92400,00 грн. та податковою накладною № 210 від 18.05.2017 р. на загальну суму 92400,00 грн., в т.ч. ПДВ - 15400,00 грн.

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку бухгалтерського обліку 201 "Сировина й матеріали". Так, позивачем здійснено наступні бухгалтерські проводки: Дт 20 Кт 63 - 77000,00 грн., Дт 64 Кт 63 - 15400,00 грн.

Фізичне переміщення товару від контрагента-постачальника (м. Маріуполь) на склад позивача (м. Харків) відбулось шляхом перевезення автомобільним транспортом силами та за рахунок контрагента, при цьому ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" не надало позивачу товарно-транспортні накладні на перевезення.

Фактичне надходження товару у розпорядження позивача, крім видаткової накладної, підтверджується карткою складського обліку за травень 2017 р. за підписом матеріально-відповідальної особи - комірника ОСОБА_4

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно платіжних доручень № 246538 від 30.06.2017 р. на загальну суму 12012,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2002,00 грн. та № 246582 від 11.07.2017 р. на загальну суму 80388,00 грн., в т.ч. ПДВ - 13398,00 грн.

В подальшому матеріали й сировина, придбані у ТОВ "Сторм Рейз" на суму 1199597,40 грн. та у ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" на суму 92400,00 грн., були задіяні позивачем у власному виробництві продукції протипожежного призначення, зокрема, протягом березня-жовтня 2017 року використані для виготовлення дверей металевих, в т.ч. протипожежних вогнестійких, люків ревізійних, шаф пожежних, кран-комплектів пожежних, тощо. Зазначені обставини підтверджує оборотно-сальдова відомість по рахунку бухгалтерського обліку 201 "Сировина й матеріали" та аналіз рахунку бухгалтерського обліку 201.

Також, в підтвердження факту використання у власному виробництві сировини та матеріалів, оприбуткованих від ТОВ "Сторм Рейз" та ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав", позивач надав до матеріалів справи звіти про випуск готової продукції помісячно за період березень-жовтень 2017 року, які містять повну інформацію про обсяг та асортимент виготовленої позивачем продукції за звітний період, та калькуляції собівартості продукції на порошок вогнегасний та двері металеві. Зазначені калькуляції містять інформацію про вид, обсяг та собівартість продукції, виготовленої позивачем за звітний період, а також найменування та кількість сировини, списаної на виготовлення такої продукції.

Готові товари, придбані у ТОВ "Сторм Рейз" на суму 123 442,19 грн., реалізовані позивачем ряду контрагентів-покупців протягом березня-жовтня 2017 року. , в підтвердження чого надано звіт про товарообіг за період березень-жовтень 2017 року по контрагенту ТОВ "Сторм Рейз", в якому відображено повну інформацію про рух товару від контрагента-постачальника до контрагента-покупця, з реєстрами видаткових накладних на кінцеву реалізацію.

Також , в матеріалах справи містяться копії договорів поставки, які укладені з контрагентами-покупцями, рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних, платіжних доручень, довіреностей по господарських операціях з подальшого продажу товарів, придбаних у ТОВ "Сторм Рейз".

Реалізація покупцям товарів, придбаних у ТОВ "Сторм Рейз", здійснена позивачем згідно: видаткової накладної № 263 від 14.03.2017 р. на суму 23160,00 грн. та податкової накладної № 52 від 14.03.2017 р. на загальну суму 23160,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3860,00 грн.; видаткової накладної № 271 від 15.03.2017 р. на суму 1350,00 грн. та податкової накладної № 117 від 27.03.2017 р. на загальну суму 1350,00 грн., в т.ч. ПДВ - 225,00 грн.; видаткової накладної № 273 від 15.03.2017 р. на суму 7879,00 грн. та податкової накладної № 130 від 28.02.2017 р. на загальну суму 7879,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1313,17 грн.; видаткової накладної № 295 від 21.03.2017 р. на суму 5772,00 грн. та податкової накладної № 83 від 21.03.2017 р. на загальну суму 5772,00 грн., в т.ч. ПДВ - 962,00 грн.; видаткової накладної № 304 від 23.03.2017 р. на суму 85560,00 грн. та податкової накладної № 71 від 16.03.2017 р. на загальну суму 85560,00 грн., в т.ч. ПДВ - 14260,00 грн.; видаткової накладної № 306 від 23.03.2017 р. на суму 1050,00 грн. та податкової накладної № 101 від 23.03.2017 р. на загальну суму 1050,00 грн., в т.ч. ПДВ - 175,00 грн.; видаткової накладної № 341 від 28.03.2017 р. на суму 378,00 грн. та податкової накладної № 105 від 24.03.2017 р. на загальну суму 378,00 грн., в т.ч. ПДВ - 63,00 грн.; видаткової накладної № 350 від 30.03.2017 р. на суму 68976,00 грн. та податкової накладної № 162 від 30.03.2017 р. на загальну суму 68976,00 грн., в т.ч. ПДВ - 11496,00 грн.; видаткової накладної № 353 від 31.03.2017 р. на суму 15177,00 грн. та податкової накладної № 103 від 23.03.2017 р. на загальну суму 15177,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2529,50 грн.; видаткової накладної № 355 від 31.03.2017 р. на суму 2762,00 грн. та податкової накладної № 134 від 29.03.2017 р. на загальну суму 2762,00 грн., в т.ч. ПДВ - 460,33 грн.; видаткової накладної № 367 від 04.04.2017 р. на суму 21603,00 грн. та податкової накладної № 170 від 31.03.2017 р. на загальну суму 21603,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3600,50 грн.; видаткової накладної № 368 від 04.04.2017 р. на суму 2820,00 грн. та податкової накладної № 3 від 03.04.2017 р. на загальну суму 2820,00 грн., в т.ч. ПДВ - 470,00 грн.; видаткової накладної № 381 від 06.04.2017 р. на суму 438,00 грн. та податкової накладної № 27 від 06.04.2017 р. на загальну суму 438,00 грн., в т.ч. ПДВ - 73,00 грн.; видаткової накладної № 374 від 05.04.2017 р. на суму 1260,00 грн. та податкової накладної № 6 від 03.04.2017 р. на загальну суму 1260,00 грн., в т.ч. ПДВ - 210,00 грн.; видаткової накладної № 393 від 10.04.2017 р. на суму 33408,00 грн., податкової накладної № 58 від 15.03.2017 р. на загальну суму 33408,00 грн., в т.ч. ПДВ - 5568,00 грн.; видаткової накладної № 394 від 10.04.2017 р. на суму 390,00 грн. та податкової накладної № 9 від 03.04.2017 р. на загальну суму 390,00 грн., в т.ч. ПДВ - 65,00 грн.; видаткової накладної № 430 від 19.04.2017 р. на суму 1365,00 грн. та податкової накладної № 10 від 03.04.2017 р. на загальну суму 12525,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2087,50 грн.; видаткової накладної № 431 від 19.04.2017 р. на суму 21816,00 грн. та податкової накладної № 102 від 18.04.2017 р. на загальну суму 21816,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3636,00 грн.; видаткової накладної № 443 від 20.04.2017 р. на суму 17400,00 грн. та податкової накладної № 110 від 20.04.2017 р. на загальну суму 17400,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2900,00 грн.; видаткової накладної № 478 від 20.04.2017 р. на суму 3138,00 грн. та податкової накладної № 54 від 10.04.2017 р. на загальну суму 3138,00 грн., в т.ч. ПДВ - 523,00 грн.; видаткової накладної № 464 від 21.04.2017 р. на суму 174,00 грн. та податкової накладної № 100 від 18.04.2017 р. на загальну суму 174,00 грн., в т.ч. ПДВ - 29,00 грн.; видаткової накладної № 492 від 26.04.2017 р. на суму 53172,00 грн. та податкової накладної № 35 від 07.04.2017 р. на загальну суму 53172,00 грн., в т.ч. ПДВ - 8862,00 грн.; видаткової накладної № 506 від 28.04.2017 р. на суму 4548,00 грн. та податкової накладної № 144 від 26.04.2017 р. на загальну суму 4548,00 грн., в т.ч. ПДВ - 758,00 грн.; видаткової накладної № 513 від 03.05.2017 р. на суму 4314,00 грн. та податкової накладної № 162 від 27.04.2017 р. на загальну суму 4314,00 грн., в т.ч. ПДВ - 719,00 грн.; видаткової накладної № 543 від 12.05.2017 р. на суму 3132,00 грн. та податкової накладної № 7 від 03.04.2017 р. на загальну суму 3132,00 грн., в т.ч. ПДВ - 522,00 грн.; видаткової накладної № 544 від 15.05.2017 р. на суму 46053,00 грн. та податкової накладної № 42 від 12.05.2017 р. на загальну суму 46053,00 грн., в т.ч. ПДВ - 7675,50 грн.; видаткової накладної № 553 від 16.05.2017 р. на суму 3024,00 грн. та податкової накладної № 37 від 12.05.2017 р. на загальну суму 3024,00 грн., в т.ч. ПДВ - 504,00 грн.; видаткової накладної № 593 від 18.05.2017 р. на суму 6845,00 грн. та податкової накладної № 92 від 18.05.2017 р. на загальну суму 6845,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1140,83 грн.; видаткової накладної № 594 від 18.05.2017 р. на суму 3913,00 грн. та податкової накладної № 93 від 18.05.2017 р. на загальну суму 3913,00 грн., в т.ч. ПДВ - 652,17 грн.; видаткової накладної № 602 від 19.05.2017 р. на суму 5427,00 грн. та податкової накладної № 112 від 19.05.2017 р. на загальну суму 5427,00 грн., в т.ч. ПДВ - 904,50 грн.; видаткової накладної № 606 від 22.05.2017 р. на суму 720,00 грн. та податкової накладної № 98 від 18.05.2017 р. на загальну суму 720,00 грн., в т.ч. ПДВ - 120,00 грн.; видаткової накладної № 637 від 25.05.2017 р. на суму 3438,00 грн. та податкової накладної № 150 від 25.05.2017 р. на загальну суму 3438,00 грн., в т.ч. ПДВ - 573,00 грн.; видаткової накладної № 649 від 29.05.2017 р. на суму 30321,00 грн. та податкової накладної № 166 від 26.05.2017 р. на загальну суму 30321,00 грн., в т.ч. ПДВ - 5053,50 грн.; видаткової накладної № 651 від 29.05.2017 р. на суму 110466,00 грн. та податкової накладної № 99 від 18.05.2017 р. на загальну суму 110466,00 грн., в т.ч. ПДВ - 18411,00 грн.; видаткової накладної № 675 від 31.05.2017 р. на суму 696,00 грн. та податкової накладної № 181 від 29.05.2017 р. на загальну суму 696,00 грн., в т.ч. ПДВ - 116,00 грн.; видаткової накладної № 696 від 06.06.2017 р. на суму 360,00 грн. та податкової накладної № 10 від 01.06.2017 р. на загальну суму 360,00 грн., в т.ч. ПДВ - 60,00 грн.; видаткової накладної № 700 від 06.06.2017 р. на суму 900,00 грн. та податкової накладної № 14 від 01.06.2017 р. на загальну суму 900,00 грн., в т.ч. ПДВ - 150,00 грн.; видаткової накладної № 701 від 06.06.2017 р. на суму 5571,00 грн. та податкової накладної № 13 від 01.06.2017 р. на загальну суму 5571,00 грн., в т.ч. ПДВ - 928,50 грн.; видаткової накладної № 913 від 10.07.2017 р. на суму 420,00 грн. та податкової накладної № 106 від 15.06.2017 р. на загальну суму 420,00 грн., в т.ч. ПДВ - 70,00 грн.; видаткової накладної № 916 від 11.07.2017 р. на суму 984,00 грн. та податкової накладної № 35 від 06.07.2017 р. на загальну суму 984,00 грн., в т.ч. ПДВ - 164,00 грн.; видаткової накладної № 985 від 21.07.2017 р. на суму 26352,00 грн. та податкової накладної № 19 від 05.07.2017 р. на загальну суму 26352,00 грн., в т.ч. ПДВ - 4392,00 грн.; видаткової накладної № 1074 від 03.08.2017 р. на суму 2100,00 грн. та податкової накладної № 28 від 02.08.2017 р. на загальну суму 2100,00 грн., в т.ч. ПДВ - 350,00 грн.; видаткової накладної № 1114 від 14.08.2017 р. на суму 107904,00 грн. та податкової накладної № 86 від 10.08.2017 р. на загальну суму 107904,00 грн., в т.ч. ПДВ - 17984,00 грн.; видаткової накладної № 1117 від 14.08.2017 р. на суму 11700,00 грн. та податкової накладної № 75 від 09.08.2017 р. на загальну суму 11700,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1950,00 грн.; видаткової накладної № 1128 від 16.08.2017 р. на суму 8517,00 грн. та податкової накладної № 90 від 11.08.2017 р. на загальну суму 8517,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1419,00 грн.; видаткової накладної № 1412 від 03.10.2017 р. на суму 26562,00 грн. та податкової накладної № 52 від 08.09.2017 р. на загальну суму 26562,00 грн., в т.ч. ПДВ - 4427,00 грн.; видаткової накладної № 1454 від 11.10.2017 р. на суму 1062,00 грн. та податкової накладної № 49 від 10.10.2017 р. на загальну суму 1062,00 грн., в т.ч. ПДВ - 177,00 грн.; видаткової накладної № 1502 від 18.10.2017 р. на суму 36072,00 грн. та податкової накладної № 138 від 21.09.2017 р. на загальну суму 36072,00 грн., в т.ч. ПДВ - 6012,00 грн.; видаткової накладної № 1506 від 23.10.2017 р. на суму 4068,00 грн. та податкової накладної № 98 від 18.10.2017 р. на загальну суму 4068,00 грн., в т.ч. ПДВ - 678,00 грн.

В підтвердження здійснення позивачем оплати котрагентам-постачальникам, а також в підтвердження отримання позивачем грошових коштів від контрагентів-покупців за реалізований їм товар позивачем надані копії банківських виписок за 31.03.2017 р.; за 30.06.2017 р., за 11.07.2017 р. за 28.02.2017 р.; за 14.03.2017 р.; за 15.03.2017 р.; за 16.03.2017 р.; за 23.03.2017 р.; за 24.03.2017 р..; за 27.03.2017 р..; за 29.03.2017 р.; за 30.03.2017 р.; за 31.03.2017 р.; за 03.04.2017 р.; за 07.04.2017 р.; за 10.04.2017 р.; за 18.04.2017 р.; за 20.04.2017 р.; за 26.04.2017 р.; за 27.04.2017 р.; за 04.05.2017 р.; за 12.05.2017 р.; за 18.05.2017 р.; за 22.05.2017 р.; за 24.05.2017 р.; за 26.05.2017 р.; за 29.05.2017 р.; за 01.06.2017 р.; за 15.06.2017 р.; за 05.07.2017 р.; за 06.07.2017 р.; за 02.08.2017 р.; за 09.08.2017 р.; за 10.08.2017 р.; за 11.08.2017 р.; за 08.09.2017 р.; за 21.09.2017 р.; за 10.10.2017 р.; за 18.10.2017 р.

Податкові накладні, виписані та зареєстровані в ЄРПН ТОВ "Сторм Рейз" та ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" по господарських операціях із позивачем, повністю відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, протилежного Актом перевірки не встановлено.

З огляду на вказані вище обставини та наявні первинні документи (договори, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення) , суд першої інстанції правомірно дійшов висновку , що по господарським операціям позивача із ТОВ "Сторм Рейз", ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" відбувся реальний рух активів від постачальників до позивача, з урахуванням ділової мети такого руху, та наявна зміна стану зобов'язань ТОВ "Технопарк Пожтехніка" в межах господарської діяльності позивача.

Первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Що стосується товарно-транспортних накладних, на відсутність яких вказує відповідач, колегія суддів зазначає , що товарно - транспортна накладна не є обов'язковим документом у господарських операціях з поставки чи купівлі-продажу товарів.

Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" ТОВ "Технопарк Пожтехніка" та його контрагенти - постачальники є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак є окремими платниками податку на додану вартість.

Податкова інформація, наведена відповідачем в акті перевірки та на яку посилається в апеляційній скарзі, не містить посилань на обвинувальні вироки в кримінальних справах, що набрали законної сили, якими б постачальників було визнано фіктивними підприємствами та визнано винними службових осіб та/або засновників ТОВ "Сторм Рейз", ТОВ "Охоронна Фірма "Вовкодав" у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 205 Кримінального кодексу України.

Наявність певної податкової інформації на яку посилається апелянт, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем державної податкової служби, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що в дійсності ніякі товари (роботи, послуги) не отримувались платником податків від його контрагента.

Податкові повідомлення-рішення, на підставі яких визначаються податкові зобов'язання платника податків, приймаються податковим органом за результатами безпосередньої оцінки фінансово-господарських документів, активів та інших обставин господарської діяльності особи, з дотриманням визначеної законом процедури, висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб'єктивних думках посадових осіб інших податкових органів, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З акту перевірки вбачається, що посадові особи податкового органу відобразили в акті перевірки лише суб'єктивні думки щодо контрагентів Товариства. Факт продажу товарів, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності Товариства, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними та первинними документами бухгалтерського обліку.

Окрім того, ч. 2 ст. 61 Конституції України закріплено принцип індивідуальної відповідальності.

Тобто, обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Отже, у разі недотримання контрагентами Товариства податкової дисципліни має правові наслідки саме для таких контрагентів, оскільки порушення платником податків вимог податкового законодавства має персональний характер, тобто тягне за собою застосування заходів відповідальності саме для такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарських операцій.

Крім того, такі висновки податкового органу, на якого в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, не підтверджені документально.

Реальність даних господарських операцій підтверджується договорами, податковими накладними, видатковими накладними, регістрами бухгалтерського обліку, податковою звітністю підприємства та результатами господарської діяльності Товариства тощо.

Також чинне податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо такого контрагента.

Колегія суддів зазначає, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагенти Товариства не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договори поставки, із вище названими постачальниками, були укладені позивачем для здійснення господарської діяльності шляхом задіяння придбаних ТМЦ в процесі виробництва продукції протипожежного призначення, що в подальшому була реалізована позивачем, та з метою подальшої реалізації придбаного товару контрагентам-покупцям. Дані обставини підтверджується наявними в матеріалах справи договорами поставки, укладеними між позивачем та контрагентами-покупцями, специфікаціями, сертифікатами відповідності, видатковими накладними, податковими накладними, банківськими виписками, довіреностями на отримання ТМЦ, звітами про товарообіг по контрагентам за відповідний період, калькуляціями собівартості подукції. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Таким чином, ТОВ "Технопарк Пожтехніка" виконанo всі необхідні умови для формування податкового кредиту в розмірі 235 906,60 грн. по господарських операціях із ТОВ "Сторм Рейз", ТОВ "Охоронна фірма "Вовкодав" від придбання ТМЦ з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами. Крім того, не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність винесеного податкового повідомлення - рішення належним чином в суді не довів, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 22.12.2017 р. підлягає скасуванню, а позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 , 323, 325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 по справі № 820/163/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 21.05.2018.