Справа № 812/711/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/711/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Петросян К.Є.,

при секретарі - Грищенко М.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Татаринової О.В.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУНП в Луганській області або відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУ ПФУ в Луганській області або третя особа).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 відкрито провадження у справі № 812/711/18 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування пред'явленого позову зазначено, що з 13.11.1996 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України; з 07.11.2015 по 30.11.2017 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Згідно довідки №А-11308 від 29.12.2017 ГУНП в Луганській області, позивач в період з 23.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.11.2017 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Луганської області.

Відповідно до витягу з наказу № 835 о/с від 28.11.2017 на підставі Закону України «Про Національну поліцію» звільнена зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням), з 30.11.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 00 місяців 16 днів, загальний трудовий стаж 25 років 09 місяців 17 днів.

Після численних звернень позивача відповідачем була видана їй довідка від 09.02.2018 № 6/2-57 ЛК про пільговий стаж ОСОБА_1 під час проходження служби, протягом якого позивач брала безпосередньо участь в Антитерористичній операції, який складає у календарному обчисленні - 03 роки 02 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 06 років 04 місяці 12 днів.

Крім того, відповідач направив на адресу позивача довідку від 09.02.2018 № 457/111/19-2018, в якій зазначив, що вислуга років у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) ОСОБА_1 протягом проходження нею служби у підрозділах карного розшуку за переліком посад умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ у період з 04.10.2007 по 26.07.2011 складає 01 рік 10 місяців 26 днів.

Позивач вважає, що відповідачем допущена бездіяльність у вигляді не внесення змін до наказу № 835 о/с від 28.11.2017 в частині зазначення її пільгової вислуги років, та не розгляду її заяви про призначення (перерахунок) пенсії за вислугою років по лінії МВС на підставі п. 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

Оскільки позивач у період з 23.09.2014 по 30.11.2017 брала безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення Антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується довідкою № А - 11308 від 29.12.2017, а відповідно до довідки № 6/2-57 ЛК від 09.02.2018 вона має пільговий стаж за безпосередню участь в АТО 06 років 04 місяці 12 днів, тому вважає, що до вислуги років для призначення пенсії за вислугою років по лінії МВС потрібно зарахувати 06 років 04 місяці 12 днів.

При винесенні наказу від 28.11.2017 № 835 о/с відповідач не зазначив у ньому стаж служби на пільгових умовах, який складається з 06 років 04 місяці 12 днів пільгового стажу за безпосередню участь в АТО та пільгового стажу 01 рік 10 місяців 26 днів на підставі довідок відповідача від 09.02.2018 № 6/2-57 ЛК та № 457/111/19-2018 відповідно.

Таким чином, вважає, що позивач має пільговий стаж служби для призначення пенсії 27 років 04 місяці 28 днів, а відповідач не здійснив зміни в наказі про її звільнення, та на неодноразові звернення не прийняв рішення у вигляді подання для призначення пенсії за вислугою років та не здійснив направлення відповідних матеріалів до УПФУ для призначення пенсії позивачу за вислугою років по лінії МВС.

На підставі викладеного просить суд:

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області внести зміни до наказу № 835 о/с від 28.11.2017, відносно ОСОБА_1, зазначивши в ньому пільговий стаж служби, який складається з 06 років 04 місяців 12 днів за безпосередню участь в Антитерористичній операції та 01 рік 10 місяців 26 днів протягом проходження нею служби в підрозділах карного розшуку, а всього 08 років 03 місяці 08 днів;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Луганській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області змінений наказ про звільнення ОСОБА_1, для долучення до матеріалів пенсійної справи, з необхідним пакетом документів для переходу з пенсії за вислугою років на пенсію за вислугу років по лінії МВС з урахуванням її пільгового стажу 27 років 04 місяці 28 днів на день звільнення.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позові та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, 17.04.2018 через канцелярію суду надала відзив на позову заяву, відповідно до якого просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, суду пояснила наступне (а.с.43-49).

За наказом ГУНП в Луганській області від 28.11.2017 № 835 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», з 30.11.2017 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 16 днів.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у бунтах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

У свою чергу, ст.13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ визначений розмір пенсії за вислугою років, зокрема, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, на думку відповідача, з аналізу вимог ст. ст. 12, 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ вбачається, що при призначенні пенсії за п. «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, її розмір становить за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Тобто, при призначені пенсії за вищезазначеним пунктом її розмір розраховується саме за вислугою років, яка також включає вислугу на пільгових умовах. На підставі чого позивачу необхідно ототожнювати два поняття «календарна вислуга років» та «вислуга років».

Вислуга років на пільгових умовах зараховується для розрахунку розміру пенсії лише у разі призначення пенсії за п. «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, при цьому календарна вислуга років повинна відповідати періодам вказаним у зазначеному пункті.

Відповідно до п.3 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Керуючись нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, для призначення пенсії саме за п. «а» ст. 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262- ХІІ необхідно набути відповідних умов, а саме на час, коли позивач звільнилася зі служби в поліції її вислуга років повинна була становити 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Відповідач зауважує, що обов'язковою умовою для призначення пенсії за п. «а» Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ є наявність на день звільнення вислуги років саме в календарному обчислені.

На підставі чого, на думку відповідача, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за п. «а» Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, а також зарахування до календарної вислуги років часу участі в антитерористичній операції та часу проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад, затвердженим наказом МВС України від 29.07.2008 № 361 «Про затвердження Переліку посад працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця».

Одночасно, стаття 17 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії. Жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, можуть бути встановлені підзаконними актами.

Разом з тим, ані в статті 12, ані в статті 17 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових умовах. Тоді, як вказаними нормами чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 років та 6 місяців календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Згідно Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ пільгова вислуга років враховується при визначенні розміру пенсії за вислугу років на підставі ст.13 вказаного Закону, оскільки у зазначеній статті відсутня пряма вказівка на календарні роки, тоді як ст.12 Закону № 2262-ХІІ містить пряму вказівку, що умовами для призначення пенсії за вислугу років є наявність у особи на день звільнення саме календарних років вислуги.

ОСОБА_1 була звільнена зі служби в поліції з вислугою років у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 16 днів, а тому, на думку відповдача, підстави для внесення змін до наказу ГУНП в Луганській області від 28.11.2017 № 835 о/с відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ГУНП в Луганській області направити до ГУ ПФУ в Луганській області змінений наказ про звільнення ОСОБА_1 для долучення до матеріалів пенсійної справи, з необхідним пакетом документів для переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за вислугу років по лінії МВС, з урахуванням її пільгового стажу 27 років 04 місяці 28 днів на день звільнення, відповідач зазначив, що пунктом 4 Порядку ПФУ №3-1 від 30.01.2007 прямо передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Крім того, п.14 Порядку ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 передбачено, що орган, який призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою; заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів; заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі вищевикладеного, відповідач зазначає, що діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а вимоги позивача є не обґрунтованими, безпідставними та таким, що задоволенню не підлягають.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ГУ ПФУ в Луганській області через канцелярію суду 18.04.2018 надала пояснення щодо позову відповідно до яких зазначено наступне (а.с.66-68).

На підставі документів для призначення пенсії, що надійшли від ГУНП в Луганській області 26.12.2017 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. б ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

На момент звільнення позивача згідно витягу з наказу № 835 о/с календарна вислуга складає 21 рік, тому, на думку третьої особи, у ОСОБА_1 відсутнє право на пенсію за вислугу років за пунктом "а" ст. 12 Закону № 2262- ХІІ.

Відповідно до ст. 10 Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 2.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян", з 01.01.2007 до органів Пенсійного фонду України передані функції з призначення (перерахунку) і виплати пенсій військовослужбовцям. Питання визначення грошового забезпечення для призначення пенсії та обчислення вислуги років належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств, з якого особу було звільнено зі служби.

За нормами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, пунктів 23, 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, перерахунок призначеної пенсії здійснюється на підставі наданих додатково документів від уповноваженого структурного підрозділу, в яких зазначено зміну грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Згідно із ч.2 ст.17 Закону № 2262-ХІІ обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, які несли служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з документів, наданих третій особі для призначення позивачу пенсії, право останньої на призначення пенсії за вислугою років за п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ не є підтвердженим, оскільки у позивача відсутня календарна вислуга років встановлена даною нормою. Тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглядати без участі представника третьої особи.

Також, 27.04.2018 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що фактично відповідач та третя особа побудували свою правову позицію на тому, що буквально трактували ст.12 Закону, не враховуючи при цьому відсилочну норму, що міститься в ст.17-1 цього ж Закону про те, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 порядок обчислення вислуги, що надає право на пенсію, чітко визначений і ст. 17-1 Закону прямо вказує на обов'язок відповідача такий порядок застосовувати, використовуючи ст.12, як норму загальну, а ст.17-1 Закону і Постанову КМУ № 393, як спеціальну.

А отже, на думку позивача, доводи ГУНП в Луганській області та ГУ ПФУ у Луганській області є помилковими, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79 КАС України, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1), з 13.11.1996 по 06.11.2015 проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 30.11.2017 - в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області (а.с.11-12, 51).

Як вбачається з довідки ГУНП в Луганській області від 16.04.2018 № 1233/111/19-2018 оригінал наказу про прийняття ОСОБА_1 на службу в органи внутрішніх справ України знаходиться в адміністративній будівлі ГУМВС України у Луганській області, яка захоплена незаконними озброєними формуваннями (а.с.50).

Відповідно до наказу № 835 о/с від 28.11.2017 на підставі Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням), з 30.11.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 00 місяців 16 днів, загальний трудовий стаж 25 років 09 місяців 17 днів (а.с.15).

З довідки ГУНП в Луганській області від 13.04.2018 № 442/111/22-2018 вбачається, що позивачу у період з вересня 2014 року по листопад 2015 року включно, з лютого 2016 року по листопад 2017 року включно, було сплачено грошову винагороду за участь в антитерористичній операції (а.с.63-64).

Згідно довідки №А-11308 від 29.12.2017, № А-12630 від 16.04.2018 ГУНП в Луганській області позивач в період з 23.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.11.2017 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а.с.14, 52-62).

Листом від 26.12.2017 № 330/111/58-2017 відповідачем до Головного управління Пенсійного фонду України направлено документи для призначення і виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1, де, зокрема в поданні про призначення пенсії зазначено календарну вислугу років 21 рік 00 місяців 16 днів (а.с.69-75).

26.12.2017 на підставі документів для призначення пенсії, що надійшли від ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. б ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

20.11.2017 адвокатом позивача на адресу начальника ГУНП в Луганській області направлено запит з проханням надати інформацію, у тому числі довідку щодо здійснення розрахунку вислуги років ОСОБА_1 у календарному обчисленні, пільговому обчисленні із розмежуванням пільгового стажу під час проходження служби в підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ та пільгового стажу, набутого під час безпосередньої участі в Антитерористичній операції (а.с.16-17).

27.11.2017 за № 4423/111/19-2017 ГУНП в Луганській області надано відповідь, яким зокрема, зазначено, що у ОСОБА_1 станом на 20.11.2017 відсутня календарна вислуга років для призначення пенсії за вислугою років по лінії МВС, а тому у ГУНП в Луганській області відсутні правові підстави для складання розрахунку вислуги років та направлення пакету документів до Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії за вислугою років по лінії МВС України (а.с.16-18).

Заявою від 08.12.2017 позивач звернулася до сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області про призначення пенсії за вислугою років по лінії МВС, та просила на підставі п.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 - розглянути її у 10- денний строк, зібрати всі необхідні документи, скласти подання про призначення пенсії, ознайомити з ним та направити до Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с.19-20).

Листом від 21.12.2017 за № 325/111/58-2017 сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Луганській області повернув заяву позивача про призначення пенсії, у зв'язку з неможливістю перевірки правильності заповнення її реквізитів без наявності документів, що підтверджують особу, місце мешкання, картковий рахунок і таке інше (а.с.21).

11.01.2018 позивач звернулася зі скаргою на неправомірні дії відповідача до Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с.22-26).

Відповідно до листа Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 20.02.2018 № К-1 о/п/42-12/03-2018 позивачу надана відповідь, якою одночасно повідомлено про можливість особистого отримання необхідних довідок про розрахунок пільгової вислуги років (а.с.27-29).

Разом з тим, наказ від 28.11.2017 № 835 о/с про звільнення позивача не містить вказівки пільгового стажу ОСОБА_1 , що й стало причиною для звернення до суду.

Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до пункту "б" статті 1-2 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону серед інших мають звільнені зі служби: особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно пункту "а" статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Пунктом пункту "б" частини 1 статті 17 Закону № 2262 визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

В силу положень статті 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі Постанова № 393).

Відповідно до підпункту "а" пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці:

участь у бойових діях у воєнний час;

час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року;

таємно;

час проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки, направленими у відрядження до Республіки Ірак з метою забезпечення в умовах посилення терористичних посягань безпеки дипломатичної установи України, її співробітників та членів їх сімей;

час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Крім того, з початку набрання чинності Постановою КМУ № 1525 від 17.11.2004 «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» до прийняття постанови КМУ від 20.07.2011 № 780» Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 зараховувався на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ.

Отже, з аналізу зазначених норм вбачається, що для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону № 2262 зараховується на пільгових умовах до вислуги років один місяць служби за три місяці за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; та один місяць служби за півтора місяця час проходження служби у підрозділах карного розшуку.

З наданої відповідачем ОСОБА_1 довідки від 09.02.2018 № 6/2-57ЛК вбачається, що час проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брала безпосередню участь в Антитерористичній операції складає у календарному обчисленні - 03 роки 02 місяці 06 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 06 років 04 місяці 12 днів (а.с.28).

Крім того, довідкою ГУНП в Луганській області від 09.02.2018 за № 457/111/19-2018 встановлено, що вислуга років у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) ОСОБА_1 протягом проходження нею служби у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ у період з 04.10.2007 по 26.07.2011 складає 01 рік 10 місяців 26 днів (а.с.29).

Таким чином, на думку суду, видачою позивачу вказаних довідок, ГУНП в Луганській області фактично визнано наявність у позивача пільгового стажу служби, який складається з 09 років 04 місяців 12 днів за безпосередню участь в Антитерористичній операції та 01 рік 10 місяців 26 днів - служба в підрозділах карного розшуку.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскільки позивач з 13.11.1996 по 06.11.2015 проходила службу в ОВС України, а з 07.11.2015 по 30.11.2017 - в Національній поліції України, звідки й була звільнена відповідно до наказу від 28.11.2017 № 835 о/с, та в період з 23.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.11.2017 безпосередньо брала участь в Антитерористичній операції, а з 04.10.2007 по 26.07.2011 проходила службу в підрозділах карного розшуку, відповідно позивачу до вислуги років повинен зараховуватись період участі в антитерористичній операції та служби в підрозділах карного розшуку на пільгових умовах в порядку Закону України № 2262, з урахуванням положень постанови КМУ від 17.07.1992 № 393.

Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позову в частині зобов'язання ГУНП в Луганській області внести зміни до наказу від 28.11.2017 № 835 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» із зазначенням в ньому пільгового стажу служби, який складається з: 06 років 04 місяці 12 днів за безпосередню участь в Антитерористичній операції та 01 року 10 місяців 26 днів проходження служби в підрозділах карного розшуку.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання ГУНП в Луганській області направити до ГУ ПФУ в Луганській області змінений наказ про звільнення ОСОБА_1 для долучення до матеріалів пенсійної справи, з необхідним пакетом документів для переходу з пенсії за вислугою років на пенсію за вислугою років по лінії МВС ( по пункту «а» статті 12 Закону) з урахуванням її пільгового стажу 27 років 04 місяці 28 днів на день звільнення та страхового стажу (час навчання у ВНЗ - 04 роки 09 місяців 01 день), суд зазначає наступне.

Відповідачем в обґрунтування своє позиції щодо безпідставності вимог позову в даній частині зазначається, що в даному випадку здійснюється перехід ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, що в свою чергу зумовлює подачу відповідної заяви до органу, що призначає пенсію безпосередньо заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання відповідно до вимог пункту 4 Порядку ПФУ №3-1 від 30.01.2007.

Разом з тим, суд зауважує, що 26.12.2017 позивачу була призначена пенсія за вислугою років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України № 2262 на підставі документів, що надійшли до ГУ ПФУ в Луганській області від ГУНП в Луганській області.

Статтею 1 Закону № 2262 визначено види пенсійного забезпечення, які є вичерпними, серед яких пенсія за вислугу років.

Статтею ж 12 даного Закону визначено умови призначення пенсії за вислугу років.

Пунктами «а» і «б» статті 13 Закону № 2262 визначено розміри пенсії за вислугу років.

Тобто перехід позивача з пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» на пункт «а» статті 12 Закону № 2262 не змінює вид призначеної позивачу пенсії за вислугу років, а є перерахунком вже призначеної пенсії. До того ж, в поданні про призначення позивачу пенсії зазначено, що ГУНП в Луганській області представляє до призначення пенсії ОСОБА_1 саме за вислугу років.

Оскільки при виданні наказу від 28.11.2017 № 835 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції саме відповідачем було допущено порушення прав позивача, що виразилося у незазначені в ньому пільгового стажу служби позивача за безпосередню участь в Антитерористичній операції та проходження служби в підрозділах карного розшуку, а також саме відповідачем було надіслано на адресу ГУ ПФУ в Луганській області документи та подання про призначення пенсії ОСОБА_1, які містили в собі розрахунок вислуги років позивача без урахування пільгового стажу, на підставі яких ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, суд вважає, що саме ГУНП в Луганській області має направити змінений наказ до ГУ ПФУ в Луганській області.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

З практики Європейського суду слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 48 Закону № 2262 визначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Тому, питання щодо переходу позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за вислугу років по лінії МВС, з урахуванням наявного пільгового стажу ОСОБА_1, віднесено до виключної компетенції Пенсійного органу.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині шляхом обрання належного способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права, а саме зобов'язання ГУНП в Лугансаькій області направити до ГУ ПФУ в Луганській області змінений наказ про звільнення ОСОБА_1 для долучення до матеріалів пенсійної справи.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки, позивач від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області внести зміни до наказу від 28.11.2017 № 835 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» із зазначенням в ньому пільгового стажу служби, який складається з: 06 років 04 місяці 12 днів за безпосередню участь а Антирерористичній операції та 01 року 10 місяців 26 днів проходження служби в підрозділах карного розшуку.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Луганській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області змінений наказ про звільнення ОСОБА_1 для долучення до матеріалів пенсійної справи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 22 травня 2018 року.

Суддя К.Є. Петросян