Справа № 489/839/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 р.м. ОдесаСправа № 489/839/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке прийнято 15 березня 2018 року у складі суду: судді Тихонової Н.С. по справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйонну УПП в м. Миколаєві лейтенанта поліції Заможнього Василя Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйонну УПП в м. Миколаєві лейтенанта поліції Заможнього Василя Михайловича, в якому позивач просив: визнати незаконними і неправомірними дії відповідача по складанню постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності; визнати недійсною та скасувати постанову БР № 515484 від 08 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаїв від 15 березня 2018 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2018 року інспектором 2 роти 3 батальйону УПП в м. Миколаєві Заможнім В.М. винесено постанову БР № 515484, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення стали встановлені відповідачем обставини стосовно того, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_1, у м. Миколаєві, на перехресті вул. 295 Стрілецької дивізії з пр. Богоявленським, здійснив проїзд на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку він повертав, чим порушив вимоги п. 16.2 ПДР України.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції, враховуючи представленні докази вини позивача, а саме, відеозапис з фіксацією вчинення ним адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що позивач дійсно проїхав на регульованому перехресті не надавши перевагу пішоходу, який переходив проїзну частину, дійшов висновку позовні вимоги є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 515484 від 08 лютого 2018 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається зі змісту постанови про адміністративне правопорушення № 515484 від 08.02.2018 року, ОСОБА_2 порушив п. 16.2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 122 КУпАП.

Згідно п. 16.2 ПДР України на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Частиною 2 статті 122 КУпАП визначається відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть.

З аналізу наведених норм законодавства, на які посилається відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, вбачається, що порушенням п. 16.2 ПДР України є, зокрема, нехтування вимогою до водія надати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку повертає водій перетинаючи регульоване чи нерегульоване перехрестя.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, докази, на основі яких відбулося винесення постанови посадовою особою є основоположним предметом розгляду щодо питання про правомірність винесення такої постанови.

Отже, обставини, викладені у постанові інспектора серії БР № 515484 від 08.02.2018 року, можуть бути підтвердженими здійсненими фото-, відеоматеріалами фіксації місця правопорушення, транспортного засобу, тощо, які були долучені судом першої інстанції до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, дані докази були зібрані та зафіксовані відповідачем, та на підставі них вирішувалося питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи, зокрема, наявні в матеріалах справи відеофайли з фіксацією місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення (а.с.15), колегія суддів приходить до висновку про об'єктивність та правомірність оцінки дій позивача збоку відповідача.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відеозаписом з камери поліцейського, у зв'язку із чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в цій частині прийнята правомірно та згідно достатніх підстав.

Щодо доводів апелянта про невідповідність оскаржуваної постанови формі та змісту передбаченим чинним законодавством України, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 283 «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» КУпАП вказує на те, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пункт 10 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, визначає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, ім'я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень).

Як вбачається з вищевказаних положень законодавства, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити прізвище, ім'я - по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції, повністю, без скорочень, та технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Проте, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині визнання доводів позивача щодо невірного способу заповнення бланку постанови про адміністративне правопорушення, неспроможними, так як дані обставини не є підставами для скасування постанови та не спростовує факт вчинення правопорушення, та правомірності розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідив обставини справи в повному обсязі, без порушень норм матеріального та процесуального законодавства.

Доводи апелянта, зазначені в його апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 77, 242, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйонну УПП в м. Миколаїв лейтенанта поліції Заможнього Василя Михайловича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець