Справа № 759/647/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 759/647/17 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Київській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру в Київській області на клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, орієнтовною площею 0,06 га, яка розташована в садовому товаристві «Енергія» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, вихідний номер листа Д-31876/0-15774/6-16 від 28.10.2016;

2) визнати дії ОСОБА_8 - начальника Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру в Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, не відповідними вимогам чинного законодавства та визнати її, як державного службовця, не відповідною займаній посаді;

3) визнати дії ОСОБА_6 - начальника Відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області відносно розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, не відповідними вимогам чинного законодавства та визнати його, як державного службовця не відповідним займаній посаді;

4) визнати дії ОСОБА_7 - головного спеціаліста відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області відносно розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, не відповідними вимогами чинного законодавства та визнати її, як державного службовця, не відповідною займаній посаді;

5) визнати дії ОСОБА_4 - заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Київській області відносно розгляду клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, не відповідними вимогам чинного законодавства та визнати її невідповідною займаній посаді;

6) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Київській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, орієнтовною площею 0,06 га, яка розташована в садовому товаристві «Енергія» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області та прийняти рішення у відповідності з чинними законодавством.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачі протиправно, всупереч вимогам законодавства України, відмовили йому у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тим самим порушивши права та законні інтереси позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру в Київській області на клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, орієнтовною площею 0,06 га, яка розташована в садовому товаристві «Енергія» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, вихідний номер листа Д-31876/0-15774/6-16 від 28.10.2016.

Визнано протиправними дії ОСОБА_8 - начальника Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру в Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва.

Визнано протиправними дії ОСОБА_6 - начальника Відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва.

Визнати протиправними дії ОСОБА_7 - головного спеціаліста відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва.

Визнано протиправними дії ОСОБА_4 - заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру в Київській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, орієнтовною площею 0,06 га, яка розташована в садовому товаристві «Енергія» на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області та прийняти рішення у відповідності з чинними законодавством.

Позов в іншій частині залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що додана до клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, орієнтовною площею 0,06 га схема розміщення земельних ділянок СТ «Енергія» не відповідає наведеним вище нормам земельного законодавства, тому у відповідача відсутні підстави для надання такого дозволу.

Крім того, суд першої інстанції не врахував норми пункту третього статті 2 Закону України «Про державну службу», згідно якої керівник державної служби в державному органі - це посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов'язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі.

Однак, суд визнав протиправними дії державних службовців, які згідно функціональних обов'язків визначених посадовими інструкціями не являються посадовими особами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що працівники Головного управління Держгеокадастру в Київській області за результатами розгляду клопотання позивача ухилялись від надання у визначений законом термін рішення по суті поданого клопотання.

Крім того, позивачем зазначено, що в повідомленні про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва вказано прізвища посадових осіб, які ніби то готували вказаний проект рішення, однак вказані особи не співставили підготовлену відповідь зі змістом звернення на яке така відповідь надається.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.09.2016 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва орієнтовною площею 0,06 га, яка розташована в садовому товаристві «Енергія» на території Процівської сільської ради Бориспільського району (а.с. 5-8).

Листом від 28.10.2016 №Д-31876/0-15774/6-16 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_3 надано відповідь, згідно якої додана ОСОБА_3 до клопотання схема розміщення земельних ділянок СТ «Енергія» не відповідає нормам земельного законодавства, у зв'язку з чим, відсутні підстави для надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної діялнки, для ведення садівництва площею 0,06 га, яка розташована на території Процівської селищної ради Бориспільського району Київської області (а.с. 9).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва прийнято із порушенням строку, передбаченого таким Законом. Крім того, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, тому позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 протиправними та зобов'язання повторно розглянути його клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, оскільки до юрисдикції адміністративних судів не відноситься вирішення питань щодо визнання особи такою, що не відповідає займаній посаді державної служби, тому позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 як державних службовців такими, що не відповідають займаній посаді не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись в повній мірі з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша ст. 3 ЗК України).

За правилами п. «в», «г» частини першої ст. 5 ЗК України земельне законодавство базується, серед іншого, на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.

Згідно п. «а» частини другої ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

У відповідності до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною першою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до частин третьої-п'ятої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки СТ «Енергія», за підписом голови Ю.А.Заболотного, ОСОБА_3 є членом садівницького товариства «Енергія» і користується земельною ділянкою НОМЕР_2, площею 0,06 га на підставі рішення Київського облвиконкому №1-16-5073 від 23.10.1987 року Державного акту на право користування землею НОМЕР_1 від 1988 р. і рішення загальних зборів уповноважених від садових ділянок та членів правління, протокол №5 від 30.09.2012. Земельна ділянка надана в користування в 1988 році та розташована в межах Процівської сільської ради Бориспільського району (а.с. 5 зворот).

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім того, згідно ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Разом з тим, відповідач у листі від 28.10.2016 №Д-31876/0-15774/6-16, відмовляючи у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної діялнки, для ведення садівництва площею 0,06 га, яка розташована на території Процівської селищної ради Бориспільського району Київської області, виходив з того, що до клопотання позивачем не було додано схему розміщення земельних ділянок СТ «Енергія», що не відповідачає п.3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності (а.с. 9).

Так, правові та організаційні основи містобудівної діяльності спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Згідно ст. 4 Закону №3038-VI об'єктами містобудування на державному та регіональному рівнях є планувальна організація території, система розселення, система взаємопов'язаного комплексного розміщення основних об'єктів промисловості, транспорту, інженерної та соціальної інфраструктури, функціональне зонування території України, її частин (груп областей), території Автономної Республіки Крим, областей, адміністративних районів.

Об'єктами містобудування на місцевому рівні є планувальна організація території населеного пункту, його частини (групи земельних ділянок) зі спільною планувальною структурою, об'ємно-просторовим рішенням, інженерно-транспортною інфраструктурою, комплексом об'єктів будівництва, що визначаються відповідно до:

у населених пунктах - меж населених пунктів, їх функціональних зон (сельбищної, промислової тощо), житлових районів, мікрорайонів (кварталів), приміських зон відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні;

за межами населених пунктів - меж приміських зон, а також функціональних зон відповідно до містобудівної документації на регіональному рівні.

Об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Згідно частини третьої статті 24 Закону №3038-VI у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

У відповідності до статті 2 Закону №3038-VI детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

При цьому, термін «містобудівні потреби» у контексті ст. 24 Закону №3038-VI розглядається як цільове призначення земельної ділянки, що передбачає її забудову. Зазначена норма регулює питання отримання земельних ділянок виключно для містобудівних потреб, тобто мету їх отримання та використання.

Виходячи з викладеного, встановлена частиною третьою ст. 24 Закону №3038-VI заборона поширюється на випадки продажу земельних ділянок відповідно до глави 21 Земельного кодексу України для забудови (будівництва об'єктів містобудування), у тому числі для будівництва та експлуатації житлового будинку.

Таким чином, наявність детальних планів та планів зонування є обов'язковою умовою лише у разі надання земельних ділянок, які будуть використовуватися для розміщення об'єктів будівництва.

Як свідчать матеріали справи, 23 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої садівництво, тому наявність детальних планів територій та планів зонування в даному випадку не відноситься до обов'язкових умов для передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам (а.с. 5).

За правилами частини першої статті 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до частин третьої-четвертої вказаної статті земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Лише 28 жовтня 2016 року листом №Д-31876/0-15774/6-16 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_3 надано відповідь на його звернення від 23.09.2016 (а.с. 9).

Таким чином, відповідачем не було розглянуто заяву позивача у строк, згідно вимог статті ст. 118 Земельного кодексу України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність протиправної бездіяльності відповідача, яка виявилася у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача протягом строку, встановленого статтею 118 Земельного кодексу України.

Крім того, оскільки відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування відмови Д-31876/0-15774/6-16 від 28.10.2016 та зобов'язання повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 такими, що не відповідають займаним посадам державних службовців, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону; професійна компетентність - здатність особи в межах визначених за посадою повноважень застосовувати спеціальні знання, уміння та навички, виявляти відповідні моральні та ділові якості для належного виконання встановлених завдань і обов'язків, навчання, професійного та особистісного розвитку.

Згідно частин першої-другої статті 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Статеттю 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами статті 17 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

З огляду на викладене, до юрисдикції адміністративних судів не відноситься вирішення питань щодо визнання особи невідповідною займаній посаді державної служби.

Крім того, згідно частини першої ст. 87 Закону України «Про державну службу», встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді може бути здійснено під час іспитового строку саме суб'єктом призначення.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 як державних службовців такими, що не відповідають займаній посаді, не підлягають задоволенню.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дії ОСОБА_8 - начальника Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_6 - начальника Відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_7 - головного спеціаліста відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області та ОСОБА_4 - заступника начальника Головного управління Держгеокадастру в Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва, судом першої інстанції не було враховано наступне.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 28.10.2016 №Д-31876/0-15774/6-16 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_3 надано відповідь, яка підписана заступником начальника Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_4 (а.с. 9).

Крім того, на вказаному листі присутні підписи спеціалістів Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру в Київській області ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області №138 від 31.05.2017 розподілено обов'язки між начальником, першим заступником та заступниками начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області (а.с. 203).

Згідно з розподілом обов'язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області, заступник начальника Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області, в тому числі, забезпечує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Головного управління та доступ до публічної інформації, що перебуває у володінні Головного управління, відповідно до доручень начальника Головного управління та безпосередньо контролює та координує діяльність структурних підрозділів Головного управління, зокрема, відділу звернень громадян та доступу до публічної інформації (а.с. 208-209).

У своїх поясненнях представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 була заступником начальника Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області.

Таким чином, відповідальною за результати розгляду клопотання позивача на час його звернення до Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області була заступник начальника Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_4, яка і підписала лист від 28.10.2016, направлений на ім'я позивача.

Що стосується інших виконавців, підписи яких містяться на вказаному листі: ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та дії яких позивач просив визнати протиправними, то колегія суддів вважає, що вони не є посадовими особами в розумінні Закону України «Про державну службу», а є виконавцями у підготовці листа на ім'я позивача від 28.10.2016, згідно їх посадових інструкцій за розпорядженням їх керівника.

Вказане підтвердив в судовому засіданні і представник апелянта ОСОБА_12

Відповідно до п.3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби в державному органі - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов'язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець під час виконання посадових обов'язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов'язки.

Державний службовець зобов'язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання дій ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протиправними відносно розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва не підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині заявлених вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року в частині абзаців 3, 4, 5 резолютивної частини рішення та в цій частині слід прийняти нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Київській області - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року - скасувати в частині абзаців 3, 4, 5 резолютивної частини рішення щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ОСОБА_8 - начальника Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_6 - начальника Відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області, ОСОБА_7 - головного спеціаліста відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру в Київській області, щодо розгляду клопотання ОСОБА_9 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва та в цій частині відмовити в задоволенні позовних вимог.

В решті - постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 22 травня 2018 року.