Справа № 645/5888/17
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

07.05.2018 р. справа №645/5888/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про1) скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області №357/15-17 від 18.10.2017 р., 2) скасування рішення Індустріального ОУПФУ м. Харкова від 10.11.2017 р., 3) зобов'язання зарахувати до стажу роботи, пов'язаної із шкідливими т важкими умовами праці, період роботи на посаді майстра формувальної дільниці ливарного цеху ВАТ "Серп і молот" з 22.08.1992 р. по 16.05.1994 р., а та також період роботи на посаді майстра термообрубної ділянки сталевого лиття в цеху точного лиття ВАТ "Серп і молот" з 17.05.1994 р. по 10.07.2004 р., 4) призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 06.04.2017р., -

встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на призначення пільгової пенсії за Списком №1, але рішеннями УПФУ району та ГУ ПФУ в області протиправно відмовлено у призначенні пенсії у порядку п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що відсутні підстави для підтвердження пільгового стажу роботи у звязку з не проведенням атестації робочого місця.

Відповідач, Індустріальне ОУПФУ м. Харкова, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що громадянин не мав необхідного страхового стажу та доказів проведення атестації робочого місця.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, допитавши свідків, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач з 17.07.1989 р. по 16.05.1994 р. працював на посаді майстра формовочної дільниці ливарного цеху, а з 17.05.1994р. по 19.07.2004р. на посаді майстра термообробного сталевого лиття у ЦТЛ.

З копії штатного розпису витікає, що ЦТЛ є скороченням найменування структурного підрозділу з назвою «Цех точного лиття» і включає ділянку термообробного стального лиття.

Як вбачається з матеріалів проведеної на підприємстві, де працював позивач, атестації робочих місць, ділянка сталевого лиття ЦТЛ підпала під атестацію за посадою майстер ділянки.

16.08.2017 р. позивач звернувся до відповідача, Індустріального ОУПФУ м. Харкова, з приводу призначення пенсії за віком за Списком № 1, тобто на підставі п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача, ГУ ПФУ в Харківській області №357/15-17 було відмовлено у підтвердженні стажу роботи позивача у період з 22.08.1992 р. по 19.07.2004 р. за списком №2.

Рішенням відповідача, Індустріального ОУПФУ м. Харкова №714 від 10.11.2017 р. було відмовлено у призначення позивачу пенсії за віком на підставі Списку №1, тобто у порядку п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як зясовано судом, фактичною підставою для таких рішень послугували судження владних субєктів про відсутність атестації робочого місця працівника на посаді майстра формовочної дільниці ливарного цеху, а з 17.05.1994 р. по 19.07.2004 р. на посаді майстра термообробного сталевого лиття у ЦТЛ та недостатність наявного трудового стажу заявника (20 років 09 місяців 19 днів) при необхідному мінімальному розмірі у 21 рік та 6 місяців.

Перевіряючи відповідність закону, зокрема, ч. 3 ст. 2 КАС України (у редакції до 15.12.2017 р.) та ч. 2 ст. 2 КАС України (у редакції з 15.12.2017 р.), оскаржених рішень владних субєктів, суд відзначає, що спірні правовідносини з приводу соціального захисту громадянина у формі призначення пенсії та проведення виплат платежів унормовані як приписами загальних норм права, до яких належать положення ст. 46 Конституції України, ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, так і спеціальних норм права, до яких у даному випадку відносяться положення п. «а» ч. 1 ст. 13 та п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Окрім того, згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згадані у названому законі списки №1 та №2 вперше були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах"

У подальшому п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах") було у новій редакції затверджено і Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, і Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, у силу п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах"; постанова Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 р. №773 "Про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 (оприлюднена в Урядовому курєрі за №34 від 21.08.1992р.).

Разом із тим, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 на відповідних владних субєктів було покладено обовязок прийняття актів на розвиток приписів цієї постанови, а саме: Міністерству праці разом з Міністерством охорони здоров'я розробити у місячний строк методичні рекомендації для проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Указані методичні рекомендації були затверджені постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. №41.

Даних про оприлюднення цих Методичних рекомендацій в офіційних друкованих засобах масової інформації судом не знайдено.

Судом виявлено, що у спірних правовідносинах владні субєкти обмежили підтверджений стаж роботи позивача на умовах для призначення пільгової пенсії 21.08.1992 р. як датою набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 (оприлюднена в Урядовому курєрі за №34 від 21.08.1992 р.).

Вказане правозастосовче тлумачення, обране у спірних правовідносинах владними субєктами, суд вважає неправильним, позаяк увесь період часу з події набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» до події набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 (якою вперше в Україні були затверджені Список №1 та Список №2) і позивач, і роботодавець позивача знаходились у стані повної правової невизначеності, адже були позбавлені обєктивної змоги провести атестацію робочих місць у звязку з відсутністю затвердженого КМУ переліку.

Навіть дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 не може бути визнана судом присікальним строком для можливості підтвердження пільгового стажу, оскільки у силу приписів ст. 8 Конституції України владний субєкт повинен у кожному конкретному випадку визначити для роботодавця розумний період часу для проведення атестації робочих місць (з урахуванням кількості працівників, специфіки виробництва, інших обєктивних критеріїв тощо).

Таким чином, ані дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442, ані дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 не є визначеною законом підставою для припинення підтвердження пільгового стажу, бо атестація робочих місць не може бути розпочата, проведена та завершена роботодавцем у межах одного календарного дня.

З цих міркувань доводи владних субєктів з приводу неможливості підтвердити пільговий стаж позивача визнаються судом неспроможними.

Окрім того, розвязуючи спір, суд зважає, що Списком №1, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 р. №162, до робіт, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, було віднесено Ливарне виробництво за позицією 11101000 по робітниках та за позицією 1110100б по керівниках і спеціалістах, зокрема і майстрах дільниць.

Списком №2, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 р. №162, до робіт, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, було віднесено Ливарне виробництво за позицією 21500000 по робітниках та за позицією 2150100б по керівниках і спеціалістах, зокрема і майстрах дільниць.

Списком №1, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 р. № 36, до робіт, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, було віднесено розділ ХІ по Ливарному виробництву як за позицією робітників, так і за позицією 11.36 по керівниках і спеціалістах, зокрема і майстрах дільниць термооброблення.

Списком №2, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003р. № 36, до робіт, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, було віднесено розділ ХIV по Ливарному виробництву як за позицією робітників, так і за позицією 14.1.б по керівниках і спеціалістах, зокрема і майстрах дільниць.

Таким чином, роботи за Ливарним виробництвом постановами КМУ від 11.03.1994 р. №162 та від 16.01.2003 р. №36 віднесені одночасно і до Списку №1, і до Списку №2.

В оскаржених рішеннях владні субєкти не виклали жодних мотивів про належність роботи позивача на посаді майстра формовочної дільниці ливарного цеху (з 17.07.1989 р. по 16.05.1994 р.) та на посаді майстра термообробного сталевого лиття у Цеху точного лиття (з 17.05.1994 р. по 19.07.2004 р.) до Списку №1 чи до Списку №2.

Між тим, оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України з аналізу змісту витребуваного та приєднаного до справи Штатного розпису ДП «ХМЗ «Серп і молот» станом на 25.04.1994 р.) та Переліку робочих місць, конкретних робіт, найменувань професій (посад) з несприятливими умовами праці і видів пільг у відповідності до діючого законодавства з праці України по АТ «Серп і молот», показань свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, котрі одночасно з позивачем працювали в Цеху точного лиття (але на інших посадах), записів у трудових книжках свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, суд схиляється до висновку про необхідність кваліфікації роботи позивача за указаний період на посадах майстра формовочної дільниці ливарного цеху (з 17.07.1989 р. по 16.05.1994 р.) та на посаді майстра термообробного стального лиття у Цеху точного лиття (з 17.05.1994 р. по 19.07.2004 р.) саме за Списком №1.

При цьому, суд бере до уваги, що свідок ОСОБА_6 з 01.04.2004р. очолював Цех точного лиття, тобто був безпосереднім та прямим керівником позивача.

Усі свідки працювали в Цеху точного лиття на керівних посадах, були обізнані з технологічним процесом виробництва, підтвердили, що за технологічним циклом робота Цеху точного лиття з виробництва сталі та чавуну полягає у виконанні технічних процедур формовки лиття термообробки сталі та чавуну.

Окрім того, свідкам ОСОБА_5 і ОСОБА_6 пенсії призначені терорганами ПФУ за Списком №1, тобто у порядку п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач працював саме на дільниці термообробки Цеху точного лиття. Ці обставини владними субєктами не спростовані та не заперечені.

Тому суд не знаходить підстав для відмови у підтверджені позивачу стажу роботи на посаді майстра формовочної дільниці ливарного цеху (з 17.07.1989 р. по 16.05.1994 р.) та на посаді майстра термообробного сталевого лиття у Цеху точного лиття (з 17.05.1994 р. по 19.07.2004 р.) як пільгового у розумінні п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З цих підстав оскаржені рішення владних субєктів вимогам закону не відповідають, а відтак, підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір у частині підстав для відмови у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу, суд зазначає, що в позові жодних аргументів з даного приводу не наведено.

Ані до матеріалів позову, ані під час розгляду справи позивачем не подано жодного доказу невідповідності закону даного судження райУПФУ.

Натомість судом виявлено, що позивач фактично визнав існування обставини недостатності страхового стажу , позаяк 13.12.2017 р. уклав з ГУ ДФС у Харківській області договір №45, у межах якого 18.12.2017 р. сплатив 6336,00 грн. з метою набуття права на врахування страхового стажу при призначенні пенсії.

Ця обставина є перешкодою для покладання судом на райУПФУ безумовного імперативного обовязку призначити позивачу пенсію у порядку п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом із тим, вказана обставина не може бути визнана достатньою підставою для відмови у позові, оскільки судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах владні субєкти діяли без урахування всіх юридично значимих обставин, чим ввели громадянина заявника в оману стосовно умов та підстав для призначення пільгової пенсії.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владні субєкти при прийнятті оскаржених рішень не забезпечили реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справи соціального забезпечення знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог в частині скасування оскаржених рішень та обтяження владних субєктів обовязком розглянути питання про підтвердження пільгового стажу позивача за Списком №1 та про призначення пенсії у порядку п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, надана судом юридична оцінка обставинам відсутності перешкод для призначення пенсії у спірних правовідносинах є обовязковою для відповідача як владного субєкта.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344, місце знаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під'їзд, 2 поверх) №357/15-17 від 18.10.2017 р. щодо відмови ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. -НОМЕР_1, місце проживання - 61000, АДРЕСА_1) у підтвердженні стажу роботи у період з 22.08.1992р. по 19.07.2004р. - майстер формовочної дільниці в ливарному цеху по Списку №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (ідентифікаційний код - 41248021, місце знаходження - 61082, м. Харків, пр-т Московський, буд. 198/3) №714 від 10.11.2017 р. про відмову ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. -НОМЕР_1, місце проживання - 61000, АДРЕСА_1) у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України (ідентифікаційний код - 14099344, місце знаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під'їзд, 2 поверх) вирішити питання про підтвердження ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. -НОМЕР_1, місце проживання - 61000, АДРЕСА_1) стажу роботи за Списком №1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова (ідентифікаційний код - 41248021, місце знаходження - 61082, м. Харків, пр-т Московський, буд. 198/3) вирішити питання про призначенні ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. -НОМЕР_1, місце проживання - 61000, АДРЕСА_1) пенсії на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В решті вимог адміністративний позов залишити без задоволення

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Судове рішення у повному обсязі складено у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 16 травня 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.