Справа № 164/259/18
Суддя: Невар О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/259/18
п/с 2-а/164/104/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції НП України Бондаренка Владислава Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що постановою серії АР № 430022 від 4.02.2018 року її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 255 гривень штрафу. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 4.02.2018 року, о 23 год. 25 хвилин, на 382 км + 400 м автомобільної дороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), керуючи автомобілем „Пежо Експерт", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", чим порушила вимоги розділу 33 ПДР. З вказаною постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу позивач не погоджується, оскільки вважає, що вона не відповідає фактичним обставинам справи та діючому законодавству, а тому просила суд визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В., скасувати постанову серії АР № 430022 від 4.02.2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу, а також закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В., скасувати постанову серії АР № 430022 від 4.02.2018 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу, а також закрити провадження у справі. Стверджує, що вона виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", який встановлений перед перехрестям разом з табличкою, що інформує про наявну розмітку 1.12 (стоп-лінія), зупинившись перед розміткою 1.12 (стоп-лінія). Доводи відповідача про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення не підтверджені будь-якими доказами. Інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренком В.В. не було представлено позивачу ні відеозапису вчинення нею правопорушення, ні свідків вчинення нею правопорушення. Таких доказів не подано і суду разом з відзивом на адміністративний позов ОСОБА_1 Доводи відповідача, що позивач мала зупинитися саме перед дорожнім знаком 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", а не перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), не ґрунтуються на нормах ПДР, зокрема, розділу 33, на який відповідач посилався у постанові серії АР № 430022 від 4.02.2018 року. Враховуючи вищевикладене, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренко В.В. в судове засідання не зʼявився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду відзив на позовні вимоги ОСОБА_1, в якому вказані в позовній заяві вимоги відповідач вважає необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просив відмовити.

Заслухавши думку позивача, яка не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 4.02.2018 року відносно позивача було винесено постанову серії АР № 430022 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу. З вищезазначеної постанови вбачається, що 4.02.2018 року, о 23 год. 25 хвилин, на 382 км + 400 м автомобільної дороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07), ОСОБА_1, керуючи автомобілем „Пежо Експерт", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", чим порушила вимоги розділу 33 ПДР.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів позовної заяви, пояснень позивача, а також відзиву відповідача на позовні вимоги в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 після зупинки її автомобіля працівниками поліції заперечувала, що нею 4.02.2018 року було вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, вказуючи на те, що вона інкримінованих їй вимог ПДР не порушувала, так як виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено" - зупинилася перед розміткою 1.12 „стоп-лінія". Доводи інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В. про ніби-то невиконання нею вимог вказаного дорожнього знаку позивач заперечувала. Незважаючи на це, відповідачем їй не було представлено будь-яких доказів вчинення нею інкримінованого їй правопорушення - ні відеозапису вчинення правопорушення, ні свідків вчинення нею даного правопорушення. Доводи позивача про непричетність до вчинення інкримінованого їй правопорушення відповідачем були проігноровані, не спростовані будь-якими доказами при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Доводи відповідача, що позивач мала зупинитися саме перед дорожнім знаком 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", а не перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), не ґрунтуються на нормах ПДР, зокрема, розділу 33, на який відповідач посилався у постанові серії АР № 430022 від 4.02.2018 року. Об'єктивність пояснень позивача в судовому засіданні, а також її доводів в поданій до суду позовній заяві підтверджується дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, що представлений відповідачем, з якого встановлено, що позивач заперечувала вчинення інкримінованого їй правопорушення, відповідачем доводи позивача про непричетність до інкримінованого їй правопорушення були проігноровані та не спростовані при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні встановлено, що розгляд справи відповідачем було проведено на місці зупинки транспортного засобу. Постанову серії АР № 430022 від 4.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу було винесено в присутності позивача, від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовилась, а тому вказана постанова була направлена поштою за місцем її проживання. Будь-яких клопотань при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності у виді штрафу позивач не заявляла, вчинення інкримінованого їй правопорушення заперечувала. Вказані обставини встановлено з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який представлений відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги доводи позивача в поданій до суду позовній заяві в тій частині, що розгляд справи було проведено у відсутності позивача та без розʼяснення їй її прав, оскільки це не знайшло підтвердження в ході розгляду справи та спростовується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який досліджувався в ході судового розгляду.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, представленого відповідачем, встановлено, що ОСОБА_1 рухалася зі сторони смт. Маневичі в напрямку м. Луцьк, тобто по автодорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), на перехресті з автодорогою Київ-Ковель-Ягодин (М 07) не повертала, по вказаній автодорозі не рухалася. Дорожня розмітка 1.12 „стоп-лінія" та дорожні знаки 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено" наявні лише на автодорозі Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ (Р-14), тобто місце вчинення правопорушення - 382 км + 400 м автодороги Київ-Ковель-Ягодин (М 07) в постанові серії АР № 430022 від 4.02.2018 року відповідачем вказано невірно.

Будь-яких клопотань про витребування та дослідження інших доказів, крім тих, що досліджувались судом в ході розгляду справи, позивачем та відповідачем заявлено не було.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка

притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що

використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов позивача не вказано, а також до суду не подано будь-яких належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, вказаних у постанові серії АР № 430022 від 4.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем у відповідності до ст. 77 КАС України не доведено обставин, на яких ґрунтуються його заперечення на позовні вимоги, хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки згідно вимоги дорожнього знаку 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено" забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Беручи до уваги, що перед вказаним перехрестям дорожній знак 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено" встановлений разом з табличкою, що інформує про наявну розмітку 1.12 (стоп-лінія), ОСОБА_1 повинна була згідно вимог ПДР зупинитися не перед дорожнім знаком 2.2 „Проїзд без зупинки заборонено", а перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), що, як стверджує позивач, вона і зробила.

Відповідачем в ході розгляду справи не доведено будь-якими належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 не здійснила повної зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), тобто вчинила інкриміноване їй правопорушення.

Разом з тим, як встановлено судом, пояснення позивача, яка заперечувала факт вчинення нею правопорушення, та її доводи щодо непричетності до його вчинення працівником поліції Бондаренком В.В. взяті до уваги не були, їх не було спростовано в ході розгляду справи, як і не дано їм оцінки при винесенні постанови, тобто не було повно та всебічно з'ясовано обставини вчинення правопорушення, що свідчить про передчасність та необґрунтованість висновку інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В. про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та його недоведеність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обʼєктивне зʼясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обовʼязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обовʼязок субʼєкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, відповідач був зобовʼязаний подати докази на спростування таких заперечень.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звʼязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в ході судового розгляду було встановлено, що обставини, викладені в постанові серії АР № 430022 від 4.02.2018 року, не відповідають фактичним обставинам справи, постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення,вина позивача ОСОБА_1 не була доведена відповідачем, а тому інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренком В.В. було безпідставно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї за вчинення вказаного правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу, що призвело до порушення прав позивача. З цих підстав, постанова серії АР № 430022 від 4.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бондаренка В.В. до задоволення не підлягають. Вказані позовні вимоги, на думку суду, охоплюються вимогами про скасування постанови серії АР № 430022 від 4.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають та не відносяться до повноважень суду згідно ст. 286 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295-297 КАС України, ст.ст. 7, 33, 122, 254, 258, 268, 276, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії АР № 430022 від 4 лютого 2018 року інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції НП України Бондаренка Владислава Володимировича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, та накладення на неї адміністративного стягнення у виді 255 (двісті пʼятдесят п'ять) гривень штрафу - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар