Справа № 826/126/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року 08:40 № 826/126/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у склад судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центральний

офіс з обслуговування великих платників

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна»

про стягнення заборгованості,

представники позивача - Бабинець М.В.

сторін: відповідача - Коновалова А.П.

ВСТАНОВИВ:

Міжрегіональне Головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - позивач або ДФС або Контролюючий орган) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зара Україна» (надалі - відповідач або ТОВ "Зара Україна" або Товариство), в якому просить суд:

стягнути на користь Державного бюджету України з банківських рахунків ТОВ "Зара Україна" (податковий номер 35534116) суму податкового боргу у розмірі 4 464 376,57 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач наголошує, що станом на грудень 2015 року у відповідача наявний борг по авансовому внеску з податку на прибуток в сумі 4 464 376,57 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, в наданих до суду запереченнях відмітив, що Товариство правомірно здійснило зарахування авансових внесків, сплачених ТОВ "Зара Україна" при виплаті дивідендів у 2013 та 2014 роках.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.01.2016 (суддя Келеберда В.І.) відкрито скорочене провадження у адміністративній справі № 826/126/16 та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2016 зупинено провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2017 поновлено провадження у даній адміністративній справі та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 6246 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2017 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду у судове засідання.

В судовому засіданні 20.02.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Проти задоволення позову представник відповідача заперечив.

При цьому, представники сторін звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи видно, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАРА Україна» () зареєстровано та як платник податків перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби.

Згідно поданої податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік від 02.03.2015 № ТОВ «Зара Україна» повинно було сплатити грошове зобов'язання по авансовому внеску з податку на прибуток у сумі 1 035 246,00 грн.

15.10.2015 Контролюючим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 23127/10/28-10-23-26.

Цього ж дня, ДФС винесено податкову вимогу № 133-11, згідно якої сума податкового боргу за грошовими зобов'язаннями становить 2 393 884,57 грн.

18.11.2015 відповідачем, на підставі рішення про опис майна у податкову заставу № 23127/10/28-10-23-26 від 15.10.2015, проведено акт опису майна Товариства, про що складено акт № 22.

Як стверджує позивач, станом на 30.07.2015 грошове зобов'язання по авансовому внеску з податку на прибуток визначене у зазначеній декларації ТОВ «Зара Україна» не сплачено. Таким чином виник податковий борг (з урахуванням переплати у сумі 711 638,37 грн.). В подальшому, відповідна сплата грошового зобов'язання по авансовому внеску з податку на прибуток платником не відбувалась, в зв'язку з чим станом на 10.12.2015 борг збільшився та становить 4 464 376,57 грн., який ДФС просить суд стягнути з Товариства для погашення відповідного податкового боргу. Також позивач зауважує на тому, що за наявності податкового боргу та фактичних обставин, податкова вимога від 15.10.2015 № 133-11 та рішення про опис майна в податкову заставу від 15.10,2015 №23127/10/28-10-23-26 ДФС прийняті з дотриманням вимог ст.ст. 56-57, 59, 87-89, 129 Податкового кодексу України.

В спростування аргументів позивача про наявність 4 464 376,57 грн. податкового боргу, відповідач зазначає на правомірність здійснення Товариством зарахування авансових платежів, а також на відсутність у останнього заборгованості станом на 09 лютого 2018 року.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить із такого.

ТОВ «ЗАРА Україна» подано до ДФС податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, де в рядку 20 відображено суму 15 349 219 грн. нарахованого авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів.

Відповідно до рядку 23 вказаної податкової декларації Товариством задекларовано суму авансового внеску, що підлягатиме сплаті щомісячно у розмірі 1 035 246,00 грн.

Вказані вище суми також зазначені у рядках 20 та 23, відповідно, уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, яка була подана 27.03.2015.

Згідно платіжного доручення № 100984 від 04.03.2014, відповідачем сплачено авансовий внесок з податку на прибуток на суму дивідендів у розмірі 15 349 218,77 грн.

Листами від 16.06.2014 № 16.06.14/01, від 16.10.2014 № 16.10.14/01, від 22.08.2014 № 22.08.14/02, від 30.12.2014 № 30.12.14/02, від 27.03.2015 № 2703.15/02 ТОВ «ЗАРА Україна» зверталось до ДФС про зарахування, в тому числі, вищевказаних коштів, як надміру сплачених, у рахунок сплати авансових внесків з податку на прибуток.

У своїх листах від 07.07.2014 № 12686/10/28-10-20-4-20, від 12.11.2014 № 20611/10/28-10-20-4-20, від 15.09.2014 № 16789/10/28-10-20-4-20, від 22.01.2015 № 1698/10/28/1020-4-20, від 27.04.2015 № 10753/10/28-10-20-4-20 Контролюючий орган відмовляв Товариству в задоволенні його вищезазначених заяв.

За ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи слідує, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2016 по справі № 826/25921/15, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання неправомірними дій та рішень, зобов'язання вчинити певні дії, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 у справі № 826/25921/15, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.12.2016 - скасовано, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання неправомірними дій та рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено; судом: визнано неправомірними дії Міжрегіонального Головного Управління Державної фіскальної служби України - Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо відмови у зарахуванні авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 17 936 000 (сімнадцять мільйонів дев'ятсот тридцять шість тисяч) гривень, сплаченого Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна" у 2013 році у зменшення авансових внесків з податку на прибуток, що підлягали сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна; визнано нечинною податкову вимогу Міжрегіонального Головного Управління Державної фіскальної служби України - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15.10.2015 року № 133-11; зобов'язано Офіс великих платників податків ДФС здійснити корегування даних у картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна" шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток у розмірі 2 393 884 (два мільйони триста дев'яносто три тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні 57 копійок, визначеного у податковій вимозі Міжрегіонального Головного Управління Державної фіскальної служби України - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15.10.2015 року № 133-1; визнано нечинним рішення Міжрегіонального Головного Управління Державної фіскальної служби України - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 15.10.2015 № 23127/10/28-10-23-26 про опис майна у податкову заставу; зобов'язано Офіс великих платників податків ДФС зарахувати авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 17 936 000 (сімнадцять мільйонів дев'ятсот тридцять шість тисяч) гривень, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна" у 2013 році, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток, що підлягали сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна", починаючи з травня 2014 року, та зарахувати авансовий внесок з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 15 349 218 (п'ятнадцять мільйонів триста сорок дев'ять тисяч двісті вісімнадцять) гривень 77 копійок, сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна" у 2014 році у зменшення авансових внесків з податку на прибуток, що підлягали сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна", починаючи з грудня 2014 року та здійснити відповідне корегування даних у картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРА Україна".

У вказаній постанові, серед іншого, судом зазначено, що у березні 2014 року ТОВ «Зара Україна» сплатило авансовий внесок з податку на прибуток у зв'язку із виплатою дивідендів у розмірі 15 349 218,77 грн. Згодом, вказана сума була відображена позивачем у рядках 13.3 та 13.5.1 Додатку ЗП до податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік. Позивач здійснив зарахування:

- авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 17 936 000 гривень, сплаченого позивачем у 2013 році у зменшення авансових внесків з податку на прибуток, що підлягали сплаті позивачем у травні- грудні 2014 року;

- авансового внеску з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 15 349 218,77 гривень, сплаченого позивачем у 2014 році, у зменшення авансових внесків з податку на прибуток, що підлягали сплаті позивачем починаючи з грудня 2014 року та до його повного погашення (включаючи період з січня 2015 року по грудень 2015 року). Відтак, позивач не повинен був сплачувати щомісячні авансові внески з травня 2014 року по лютий 2015 року та з січня 2015 року по грудень 2015 року. Позивач не повинен був сплачувати щомісячні авансові внески з травня 2014 року по лютий 2015 року та з січня 2015 року по грудень 2015 року, оскільки сплатив авансові внески при виплаті дивідендів у 2013 та 2014 роках, що повністю покрили щомісячні авансові внески за вказані періоди.

З огляду на викладене, суд відмічає, що встановленими, для справи № 826/126/16, згідно постанови № 826/25921/15, є обставини, зокрема, здійснення Товариством сплати авансових внесків при виплаті дивідендів у 2013 та 2014 роках, що повністю покрило щомісячні авансові внески за вказані періоди.

Матеріали справи свідчать, що Загальна сума авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, сплачена позивачем у 2013 та 2014 роках склала 33 285 218,77 грн., що підтверджується наявними в справі платіжними дорученнями.

Відповідно до п.п. 95.1., 95.2. ст. 95 Кодексу, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника, податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Виходячи з наведених приписів випливає, що здійснення контролюючим органом за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу, потребує встановлення фактів як наявності податкового боргу у платника, так і винесення податкової вимоги щодо грошового зобов'язання.

З наявної в матеріалах справи довідки № 6270/10/28-10-17-02-23 від 09.02.2018 Контролюючого органу (строк дійсності довідки до 19.02.2018) видно, що станом на момент складення ДФС довідки у Товариства не має заборгованості із сплати податків, зборів, платежів.

Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, приймаючи до уваги по-перше, не чинність податкової вимоги ДФС від 15.10.2015 року № 133-11, по-друге, не чинність рішення Контролюючого органу від 15.10.2015 № 23127/10/28-10-23-26 про опис майна у податкову заставу, по-третє, відсутності у ТОВ «Зара Україна» обов'язку сплачувати щомісячні авансові внески з травня 2014 року по лютий 2015 року та з січня 2015 року по грудень 2015 року, оскільки останнє сплатило авансові внески при виплаті дивідендів у 2013 та 2014 роках, що повністю покрили щомісячні авансові внески за вказані періоди, обставини чого слідують з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2017 у справі № 826/25921/15, з урахуванням відсутності у Товариства заборгованості із сплати податків, зборів, платежів станом на 09.02.2018, суд вважає, що ДФС не доведено належними та достатніми доказами викладених за позовом обставин наявності у ТОВ "ЗАРА Україна" 4 464 376,57 грн. суми податкового боргу, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ДФС задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «ПентоПак» відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко