Справа № 806/912/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м.Житомир

справа № 806/912/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчук О.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (за договором про надання правової допомоги №97 від 12.02.2018);

представника відповідачів - ОСОБА_2 (за довіреностями від 19.12.2017 та від 22.01.2018),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування одноразової грошової допомоги у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов"язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015;

- зобов"язати Державну фіскальну службу України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, як колишній працівник податкової міліції, у зв'язку із встановленням після звільнення зі служби інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень Закону України "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850.

01.12.2017 позивач звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області) із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 01.12.2017 ГУ ДФС у Житомирській області повідомило, що відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, документи направлено на адресу Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Однак, 25.01.2018 позивача повідомлено про повернення його документів Державною фіскальною службою України, оскільки відсутній висновок про призначення грошової допомоги у разі встановлення інвалідності працівника податкової міліції, оформлені відповідно до Порядку.

Вважає вказані дії ГУ ДФС в Житомирській області та ДФС України протиправними.

Відповідно до ухвали суду від 12.03.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 29.03.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 19.04.2018.

Згідно із довідкою від 19.04.2018, судове засідання не проводилось у зв"язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 07.05.2018.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідачів просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 29.03.2018.

В обґрунтування зазначає, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність згідно із Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ. Разом з цим Законом України «Про Національну поліцію» внесено зміни та доповнення до законодавчих актів, які прямо пов"язані із реалізацією даного Закону, однак зміни до Податкового кодексу України в частині визначення правового та соціального статусу працівників податкової міліції - не вносились, а тому відповідачі вважають, що приписи Закону України «Про Національну поліцію» на працівників податкової поліції, отже й посилання позивача на ч.2 п.15 Розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставними.

Також вказують, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 визначено порядок отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності працівнику податкової міліції, однак, лише, якщо її встановлено до моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 №208-VІІІ, який набрав чинності з 12.03.2015.

Тому відповідачі вважають, що позивач мав би право на отримання одноразової грошової допомоги у випадку встановлення інвалідності до 12.03.2015, а позивачу інвалідність встановлена 03.11.2017.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач з 15.09.2004 по 28.09.2017 проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС у Житомирській області. (а.с. 19-20).

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Житомирській області від 26.09.2017 №280-0, підполковника податкової міліції ОСОБА_3 звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних сил України за пунктом 64 підпунктом «ж» (за власним бажанням) (а.с.21).

Згідно із свідоцтвом про хворобу №28/22-і від 11.10.2017 захворювання ОСОБА_3 пов'язане з проходженням військової служби та він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 14).

У довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №861877 від 21.11.2017 зазначено, що за результатами первинного огляду ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності з 03.11.2017 внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням військової служби (а.с. 12).

Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №029065, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_3 становить 35% (а.с.13).

Позивач звернувся із заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби.

Листом №2464/14/06-30-04-27 від 01.12.2017 позивача повідомлено, що відповідно до п.8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21.10.2015 №850, його матеріали направлені до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги (а.с.11).

У подальшому ДФС України надіслало на адресу ГУ ДФС у Житомирської області лист за №392/7/99-99-04-02-17 від 05.01.2018 за яким матеріали про виплату позивачу одноразової грошової допомоги повернено та повідомлено про відсутність висновку про призначення грошової допомоги у разі встановлення інвалідності працівника податкової міліції, оформленого відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 07.05.2007 №707. Також додатково зазначено, що постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850 не поширюється на працівників податкової міліції, тому для проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції згідно із цією постановою законні підстави відсутні (а.с.15).

У свою чергу ГУ ДФС у Житомирській області листом №404/11/06-30-04-27 від 25.01.2018 позивачу надіслано до відома лист ДФС України від 05.01.2018 "Про повернення матеріалів" щодо виплати одноразової грошової допомоги працівнику податкової міліції у зв"язку із встановленням інвалідності, та повернено матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с.10).

Згідно із довідкою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"" від 13.10.2017 №ЦВ11097/17 та листа ПАТ "НАСК "Оранта"" від 22.09.2017 №0690-06-05/654 позивач за страховою сумою не звертався та відповідно страхову суму не отримував (а.с.17, 18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ-2 Податкового кодексу України.

Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону від 13.02.2015р. №208-VIII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ та набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIІI.

Пунктом 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Суд враховує, що наявність зв'язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та встановлено інвалідність, та проходженням військової служби не заперечується відповідачем та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII Про внесення змін до статті 23 Закону України Про міліцію щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Згідно з пунктом 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 (далі - Порядок №707) одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв'язку із прийняттям Закону України від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 №850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850).

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Отже, на час встановлення позивачу IIІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби в органах податкової міліції, чинними є обидва Порядки (№707 і №850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію". При цьому, Порядок №850 прийнятий у зв'язку із внесенням Законом України від 13.02.2015 до вказаної статті 23 Закону змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 03.10.1997 № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, якою затверджений Порядок №850, встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію", здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду по справі №813/3091/16 (провадження №К/9901/30166/18) від 28.03.2018.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707 можливе лише за умови, що особа набула право на отримання такої допомоги до 12.03.2015. Позивач набув таке право у листопаді 2017 року, тобто після 12.03.2015, а тому розмір допомоги має бути призначений відповідно до Порядку №850.

Фактичною підставою для відмови позивачу слугувала неузгодженість законодавства, яким регулюються питання призначення одноразової допомоги особам, які проходили службу в органах податкової міліції.

Однак, у рішенні по справі "Budchenko v. Ukraine" від 24.07.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд вважає, що позивач, як працівник податкової міліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у розмірі, визначеному Порядком №850.

Сторонами не оспорюється, що позивач у грудні 2017 року звернувся до ГУ ДФС у Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності та надав ГУ ДФС в Житомирській області всі документи, визначені пунктом 7 Порядку №850.

Згідно з пунктом 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Таким чином, на керівника органу, у якому проходив службу працівник податкової міліції покладено обов'язок подання висновку щодо виплати грошової допомоги.

Суд зазначає, що отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку №850, відповідач ГУ ДФС у Житомирській області, зобов'язаний був направити до центрального органу фіскальної служби України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій міліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком №850, для прийняття рішення.

Як свідчать матеріали справи, Державною фіскальною службою України жодне рішення за результатами розгляду заяви позивача не приймалося.

Проте враховуючи дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо не складення висновку про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій міліції та ненаправлення на адресу Державної фіскальної служби України, та для належного способу захисту порушеного права, суд дійшов до висновку про необхідність зобов"язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області підготувати та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення третьої групи інвалідності, а Державну фіскальну службу України розглянути та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду вказаного питання.

Щодо вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України здійснити призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що привело до встановлення третьої групи інвалідності, то суд вважає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, так як суд не може підміняти орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, враховуючи, що виплата та проведення розрахунку має проводитися після розгляду матеріалів та відповідно до результатів рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги Державної фіскальної служби України.

Такі висновки відповідають правовій позиції викладеній у постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові Верховного Суду України від 18 березня 2014 року у справі №21-11а14.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Державної фіскальної служби України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 13300, ідн.номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ) та Державної фіскальної служби України (пл.Львівська,8, м.Київ, 04053, ) про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо не призначення та не нарахування ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення третьої групи інвалідності.

Зобов"язати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області () підготувати та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення третьої групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України, ст.23 Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Зобов"язати Державну фіскальну службу України () розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 у зв"язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов"язків, що призвело до встановлення третьої групи інвалідності та прийняти відповідне рішення згідно зі ст.356 Податкового кодексу України, ст.23 Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області () на користь ОСОБА_3 (ідн.номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 1057 (одна тисяча п"ятдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь ОСОБА_3 (ідн.номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 704 (сімсот чотири) грн 80 (вісімдесят) коп.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено 07 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складене у повному обсязі 17 травня 2018 року