Справа № 806/210/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/210/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2018 р. (судове рішення ухвалене суддею Горовенко А.В. в м. Житомирі) , у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов"язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/1835/17;

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині не виконання вимог ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", щодо повернення виконавчого документу протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення;

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині ненадання роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документу виконавчого листа №806/1835/17;

- визнати неправомірними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 22.12.2017 щодо прийняття рішення не у формі постанови;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа - виконавчого листа у справі №806/1835/17 до виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі №806/1835/17 зобов'язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України надати позивачу відповідь про результати розгляду його звернення від 23.12.2016, а тому він звернувся до відповідача з виконавчим документом для примусового виконання судового рішення. Однак, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, повернув виконавчий лист без прийняття до виконання у зв'язку з недотриманням стягувачем вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не вказано прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка видала виконавчий лист. Позивач вказує, що у виконавчому листі вказане прізвище та ініціали посадових осіб, що є достатнім для належного оформлення документу. Зазначає, що в порушення вимог ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем не дотримано, встановлений Законом, строк для вирішення питання про прийняття виконавчого документу до виконання чи повернення стягувачу без прийняття до виконання - три робочі дні з дня його пред'явлення.

Також, позивач посилається на те, що державний виконавець не виконав вимоги ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не було прийнято постанову про повернення виконавчого документу. Вказує, що орган державної виконавчої служби не роз'яснив, який орган державної виконавчої служби приймає виконавчий лист та виконує рішення суду України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання вимог ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII в частині недотримання строків для прийняття рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.12.2017, а саме виконавчого листа №1443/2017 від 01.12.2017, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/1835/17.

Визнано протиправним та скасовано рішення у формі повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.12.2017, а саме виконавчого листа №1443/2017 від 01.12.2017, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/1835/17. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка його видала, тому виконавчий лист, виданий позивачу, не відповідав вказаним вимогам. Зазначає, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.12.2017№ 5543450 є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача,проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 року у справі №806/1835/17 зобов'язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України надати ОСОБА_2 відповідь про результати розгляду його звернення від 23.12.2016.

01.12.2017 року Житомирським окружним адміністративним судом на виконання судового рішення у справі №806/1835/17 видано виконавчий лист №1443/2017 (а.с.8).

20.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання судового рішення у справі №806/1835/17 (а.с.9).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. 22.12. 2017 року прийняв рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с.10).

Згідно повідомлення, виконавчий документ повернено стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, зокрема, не зазначено прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, що видала виконавчий лист.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення у справі №806/1835/17 та, ненадання позивачу роз'яснення про порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання та протиправними дії відповідача щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідач не дотримався строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження" при прийнятті рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.12.2017 та протиправно прийняв рішення про повернення виконавчого листа, а тому частково задовольнив позовні вимоги. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновків, що для повного захисту порушеного права позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, а тому скасував рішення у формі повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.12.2017, а саме виконавчого листа №1443/2017 від 01.12.2017, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/1835/17.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII , підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вимоги до виконавчого документа визначено ст. 4 Закону №1404-VIII.

Зокрема, ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Згідно п. 23 ДСТУ №4163-2003 "Вимоги до оформлення документів", підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу (-ів) і прізвища.

Як визначено, п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Розділом III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N512/5, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/ 29432, 29432 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція), визначено окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту другого розділу III Інструкції виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону.

Пунктом 4 розділу III Інструкції визначено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувану повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Як вбачається з копії виконавчого документу, наявного у матеріалах справи, в ньому зазначено його назву: "виконавчий лист№14432017"; дату видачі - 01.12.2017; найменування органу: "Житомирський окружний адміністративний суд"; прізвище, ім'я та по батькові особи, яка видала виконавчий документ: "Капинос О.В."; посада посадової особи, яка його видала: "Суддя". Виконавчий документ скріплено печаткою із зображенням Державного Герба України (а.с. 10).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що виконавчий лист має всі заповнені реквізити, відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України №1404-VIII та оформлений належним чином, тому у державного виконавця не було передбачених Законом підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання та для направлення стягувачу відповідного повідомлення.

Крім того, із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання разом із оригіналом виконавчого листа №1443/2017, позивач звернувся 02.12.2017, що підтверджується квитанцією відділення поштового зв'язку про надсилання кореспонденції на адресу відповідача, проте оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було складено 22.12.2017 (а.с.9, 10).

Тому, враховуючи вимог ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачем визначеним законом строків для вирішення питання про прийняття або повернення виконавчого документу.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повне судове рішення складено "17" травня 2018 р.