Справа № 817/435/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2018 року м. Рівне №817/435/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , представник Мельник О.П., відповідача: представники Кішман Ю.С., Матвієнко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1
визнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:
07.02.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій щодо: не нарахування протягом періоду з березня 2014 року по листопад 2015 року надбавки за вислугу років в розмірі 25-30%, щодо не нарахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 та 2018 роках та щодо не нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; просив виплатити: надбавку за вислугу років, яку недоотримував протягом березня 2014 року - листопада 2015 року в сумі 6739,96 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб в сумі 22555,68 грн., одноразову матеріальну допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 100364,14 грн.

Ухвалою від 12.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 06.03.2018.

05.03.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39-43).

Ухвалою від 06.03.2018 закрито підготовче провадження у справі, а розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 03.04.2018.

В судовому засіданні 03.04.2018 оголошено перерву до 04.05.2018.

В судовому засіданні 04.05.2018 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем та його представником зазначено, що з березня 2015 року по січень 2018 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом. При звільненні зі служби йому не було нараховано та виплачено матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Крім того, за період з березня 2014 року по листопад 2015 року позивачу безпідставно не виплачувалася надбавка за вислугу років, яка на день прийняття на службу становила 14 років 10 місяців 06 днів. Доводили, що позивач має право на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та одноразову грошову допомогу при звільненні, оскільки такі допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців. З таких підстав просили позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. В обґрунтування своїх заперечень пояснили, що позивачу строк проходження служби в податковій міліції у період з 09.02.2000 по 15.06.2012 не зараховується до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги. А оскільки на момент звільнення позивач мав строк календарної служби менше 10 років, то він не набув права для нарахування і виплати йому одноразової грошової допомоги у разі звільнення. Щодо виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань зазначили, що підстав для її виплати за 2016 та 2018 роки у відповідача не було, так як позивач не звертався з проханням щодо її виплатити у вказані роки. Повідомили також, що в жовтні 2015 року позивач звернувся до військового комісара з приводу неправильного обрахунку вислуги його років, і в результаті службового розслідування був виданий новий наказ і встановлено вислугу років з 01.12.2015 16 років 06 місяців 28 днів, яка враховувалася і надалі. Однак доводили, що підстав для виплати такої за минулий період не було. Вважають, що відповідач діяв в межах, на підставі та у спосіб, визначений законодавством, а тому підстав для задоволення позову немає. За таких обставин, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Допитаний в судовому засіданні 04.05.2018 свідок ОСОБА_2 , старший офіцер відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив суду, що в 2016 та 2018 роках ОСОБА_1 не виплачувалася матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, так як він не звертався із заявою (рапортом) про її нарахування. Також вказав, що в 2016 році ніхто з військовослужбовців Сарненського районного військового комісаріату не отримував матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки коштів на її виплату не було. На запитання суду щодо виплати надбавки позивачу, пояснив, що за результатами службового розслідування було встановлено вислугу років позивача за службу в податковій міліції і лише на підставі цього йому було призначено надбавку за вислугу років у розмірі 30%.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

19.03.2014 ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України по частковій мобілізації, що підтверджується військовим квитком позивача № НОМЕР_1 (а.с.11).

07.03.2015 ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України в особі ТВО командувача військ оперативного командування "Північ" контракт про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с.12-13).

05.01.2018 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 28.12.2017 №266 з військової служби у запас за підпунктом "і" (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу під час особливого періоду), з 05.01.2018 виключено із списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення. Згідно з наказом, вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 18 років, 07 місяців, 23 дні; пільгової не має. Велено виплатити щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби в розмірі 420 % від місячного посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% місячного грошового забезпечення з 01.01.2018 по 05.01.2018. Також зазначено, що грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік не отримав, як і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік (а.с.14).

Не погодившись з передбаченими виплатами при звільненні, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту та гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991.

Відповідно до статті першої цього Закону, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина друга цієї статті визначає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В свою чергу, порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329.

Так, відповідно до пункту 1.2 зазначеної Інструкції, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Норма аналогічного змісту також викладена у пункту 38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329.

При цьому, пунктом 38.5 Інструкції передбачено, що строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

В свою чергу, за правилами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992, до вислуги років зараховуються:

військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;

служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);

час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;

час роботи в Радах народних депутатів та їх органах, центральних і місцевих органах державної виконавчої влади із залишенням на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ;

час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки;

дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ;

військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами;

служба в органах внутрішніх справ держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, за яку вислуга років обчислюється у порядку, встановленому відповідними міжнародними угодами;

час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки;

час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції;

час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади;

служба в Національній поліції;

служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;

служба в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 2 вказаної Постанови, до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ України додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. Також, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції в званні майора податкової міліції, і на день звільнення (15.06.2012) його вислуга складала: в календарному обчисленні 14 років 10 місяців 06 днів, в органах податкової міліції 12 років 04 місяці 06 днів, що підтверджується наказом Державної податкової служби у Рівненській області №41 від 15.06.2012 (а.с.16). Згідно з таким наказом майора податкової міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору боротьби з фіктивним банкрутством звільнено з органів податкової міліції у запас Збройних Сил України за п.64 пп."ж" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Також зміст наказу свідчить на користь того, що позивач мав спеціальне звання майора міліції, яке присвоюється згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991, і в силу даного підзаконного нормативно-правового акту присвоюються виключно старшому начальницькому складу ОВС.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-XII від 04.12.1990, пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції та оподаткування їх доходів здійснюються в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

А пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги" №1716 від 30.10.1998, установлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991.

Пунктом 2 цієї Постанови поширено на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби чинність постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" №393 від 17.07.1992 та постанови Кабінету Міністрів України "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань" №426 від 29.03.2002. Також установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внуртішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, поліцейським, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби крім служби та часу, передбачених зазначеною постановою, до вислуги років зараховується служба в податковій міліції (органах податкової поліції) на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Наведене дає підстави для висновку, що служба в органах податкової міліції розцінюється як служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до цього, така служба підпадає під дію абзацу третього пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992, а відтак і враховується в строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, для встановлення наявності вислуги 10 років і більше, необхідної для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991.

Оскільки судом встановлено, що з урахуванням періоду служби позивача в податковій міліції, строк його календарної служби становив більше 10 років, то він як військовослужбовець, який звільнився з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, набув передбачене частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Також зі змісту витягу із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №2 від 05.01.2018 вбачається, що вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 18 років 07 місяців 23 дні, тобто з урахуванням служби у податковій міліції.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329, військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

В той же час, розрахунок невиплаченої одноразової матеріальної допомоги в розмірі 50%, доданий позивачем до матеріалів позовної заяви, містить суму щомісячної додаткової грошової допомоги у розмірі 60% - 4245,48 грн. (а.с.23, 27), а тому не є коректним.

З огляду на встановлене, суд вважає протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у зв`язку з закінченням строку контракту, в розмірі 50% відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з огляду на що підлягає до часткового задоволення і вимога позивача про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 таку одноразову матеріальну допомогу в сумі 62153,82 грн. = 18 х (120 грн.+1086 грн.+361,80 грн.+162,90 грн.+783,90 грн.+4561,20 грн.-169,82 грн.) х 50%.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити недоотриману надбавку за вислугу років за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 та визнання дій відповідача в цій частині протиправними, суд звертає увагу на таке.

Правила виплати надбавки за вислугу років регулюються розділом 13 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329.

Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць: від 1 до 2 років - 5 відсотків; від 2 до 5 років - 10 відсотків; від 5 до 10 років - 20 відсотків; від 10 до 15 років - 25 відсотків; від 15 до 20 років - 30 відсотків; від 20 до 25 років - 35 відсотків; від 25 і більше років - 40 відсотків.

Відповідно до підпункту 13.2.2 цієї Інструкції, до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки зараховуються в календарному обчисленні періоди (без урахування часу відбування такого покарання, як арешт /крім випадків, передбачених статтею 55 Кримінально-виконавчого кодексу України/, а також часу самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб незалежно від причини залишення): служби на посадах осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої системи України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, податкової міліції, інших правоохоронних органів, у тому числі СНД та СРСР.

Як свідчать матеріали справи, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №13 від 19.03.2014 ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу, прийняв справи та посаду, приступив до виконання службових обов`язків. Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №25 від 01.04.2014 "Про оголошення вислуги років на військовій службі для виплати військовослужбовцям Сарненського районного військового комісаріату надбавки за вислугу років" позивачу була встановлена вислуга років 00 років 00 місяців 13 днів. В подальшому, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №25 від 23.12.2014 "Про оголошення вислуги років на військовій службі для виплати військовослужбовцям Сарненського районного військового комісаріату надбавки за вислугу років" 00 років 09 місяців 28 днів.

19.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до військового комісара Сарненського районного військового комісаріату з рапортом про врахування вислуги років за останнім місцем роботи в Управлінні податкової міліції Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби України, яка згідно з наказом Державної податкової служби в Рівненській області №41 від 15.06.2012 на день звільнення становила 14 років 10 місяців 06 днів (а.с.15). В ході службового розслідування, проведеного на підставі рапорту, було встановлено, що копія наказу Державної податкової служби в Рівненській області №41 від 15.06.2012 не була зареєстрована відповідачем належним чином, а тому не була врахована при обрахунку вислуги років.

За результатами службового розслідування було прийнято наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №152 від 12.11.2015, відповідно до якого встановлено ОСОБА_1 вислугу років станом на 01.12.2015 для виплати надбавки до окладів грошового утримання 16 років 06 місяців 28 днів (а.с.79). На підставі цього наказу позивачу здійснено нарахування надбавки за вислугу років з грудня 2015 у розмірі 30%, що підтверджується витягами по особовому рахунку позивача за 2015, 2016, 2017 та 2018 роки (а.с.20-23).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, перерахунок грошового забезпечення з урахуванням надбавки за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 не було проведено та при звільненні не виплачено. У даний період служби (з 19.03.2014 по 30.11.2015) вислуга років позивача становила 14 18 років, а отже надбавка за вислугу років згідно з пунктом 13 Інструкції повинна була складати 25-30% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням в розмірі 6739,96 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.25).

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Рівненський обласний військовий комісаріат виплати ОСОБА_1 недоотриману надбавку за вислугу років за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 в сумі 6739,96 грн. Попри це, в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування протягом вказаного періоду надбавки за вислугу років в розмірі 25% -30% суд відмовляє, так як підставою для відповідача нараховувати і виплачувати відповідну надбавку за вислугу років слугував наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №152 від 12.11.2015, яким, в той же час, вислугу років позивача встановлено станом на 01.12.2015, а не станом на початок його військової служби, тобто на 19.03.2014, як і не передбачено обов`язку по здійсненню перерахунку за минулий період. За наведеного, протиправність у діях безпосередньо відповідача в даній справі як така відсутня. Разом з тим це не може слугувати підставою для відмови позивачу у частині позовних вимог про зобов`язання виплатити йому недоотриману надбавку за період з 19.03.2014 по 30.11.2015, позаяк право ОСОБА_1 на отримання такої надбавки повністю доведено. Зроблений позивачем розрахунок заборгованості по сумі такої надбавки (а.с.25) судом оцінюється як правильний, а відтак підлягають до задоволення його вимоги щодо стягнення з відповідача 6739,96 грн.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо не нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 та 2018 роках та про зобов`язання виплатити таку допомогу в сумі 22555,68 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 33.1 та 33.3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України №260 від 11.06.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 27.01.2016 Міністром оборони України був виданий наказ за №44 "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році", відповідно до пункту 3 якого визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати за окремим рішенням Міністра оброни України (а.с.73-75). В подальшому був виданий наказ Міністра оборони України від 22.07.2016 за №375 "Про внесення змін до наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 за №44", відповідно до пункту 2 якого внесено зміни до пункту 3 наказу від 27.01.2016 №44 : матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати в розмірі, що не перевищує розмір місячного грошового забезпечення військовослужбовця. Видання наказів та виплату матеріальної допомоги здійснювати в межах фонду грошового забезпечення виключно за наявності залишків коштів на реєстраційних рахунках в порядку, передбаченому пунктом 1 цього наказу (а.с.76-78).

Суд також звертає увагу, що згідно з підпунктом 33.2 Інструкції, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Судом встановлено, що заяви (рапорти) ОСОБА_1 про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб у 2016 році та 2018 році відсутні, що також було підтверджено показаннями свідка, допитаного в судовому засіданні 04.05.2018. Доказів зворотного позивачем та його представником суду не надано та судом не здобуто. Крім того, свідок повідомив, що у 2016 році така допомога не виплачувалася жодному з військовослужбовців Сарненського районного військового комісаріату.

Враховуючи встановлені обставини, суд не знайшов правових підстав для визнання протиправними дій Рівненського обласного військового комісаріату щодо не нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 та 2018 роках та для задоволення його позовних вимог про зобов`язання виплатити таку допомогу.

Прохання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відхиляється судом з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу змісту вказаної норми права судом встановлено, що застосування даного виду судового контролю є правом суду, яким він може скористатися після ухвалення судового рішення.

Враховуючи зміст спірних правовідносин та стадію судового розгляду, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для застосування даного заходу судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач, відповідно до умов договору про надання правової допомоги, акту 31 від 02.02.2018 та рахунку від 02.02.2018, повинен сплатити вартість послуг адвоката в сумі 5120,00 грн.

При цьому заявлений позивачем розмір майнових послуг складав 129659,78 грн.

Розмір задоволених судом майнових вимог складає 62153,82 грн. + 6739,96 грн. = 68893,78 грн. Тобто судом задоволено 53,134271861 % майнових позовних вимог позивача. Відтак, пропорційний розмір судових витрат, який підлягає присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача складає: 2720,47 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Рівненського обласного військового комісаріату (, вул.Грабник, 4, м.Рівне, 33023) задовольнити частково.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплати ОСОБА_1 недоотриману надбавку за вислугу років за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 в сумі 6739 (шість тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 96 копійок. В частині вимог про взнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 протягом вказаного періоду надбавки за вислугу років в розмірі 25% -30%, відмовити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у зв`язку з закінченням строку контракту, в розмірі 50% відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 62153 (шістдесят дві тисячі сто п`ятдесят три) гривні 82 копійки. В решті цієї частини вимог - відмовити.

В задоволенні вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахувань ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 та 2018 роках та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виплати ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб в сумі 22555 (двадцять дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 68 копійок, - відмовити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненського обласного військового комісаріату пропорційну до задоволеної частини позовних вимог частину судових витрат на правову допомогу адвоката 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) гривень 47 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.