Справа № 810/668/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року 810/668/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Банкомзвязок" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Банкомзвязок" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дій щодо порушення порядку та строків прийняття податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, встановлених п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України.

15 березня 2018 року позивачем подано до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо проведення перевірки, оформленої Актом перевірки від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391;

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо порушення порядку та строків прийняття податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 № НОМЕР_1, встановлених п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 12.12.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо проведення камеральної перевірки є протиправними, оскільки повнота нарахування та сплата земельного податку не може бути предметом камеральної перевірки та має досліджуватися у ході документальної перевірки. Також, позивач зазначив, що відповідачем порушено порядок та строки прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки Акт перевірки та податкове повідомлення-рішення були надіслані лише 09.02.2017.

Крім того, позивач зауважив, що на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у контролюючого органу не було правових підстав для накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків через повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, оскільки грошове зобовязання було неузгодженим внаслідок оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 №, прийнятого на підставі висновків акту перевірки від 19.05.2016 №566/26-50-15-03-17/19353391.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 21.03.2018.

Вказаною ухвалою суду також запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Однак, відповідач у визначений в ухвалі суду від 13.02.2018 строк письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Судове засідання, яке було призначено на 21.03.2018, було відкладено за клопотанням відповідача на 10.04.2018.

У судове засідання, призначене на 10.04.2018, зявився представник позивача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно (28.03.2018), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №188.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Приватне акціонерне товариство "Банкомзвязок" (, місцезнаходження: 09025, Київська область, Сквирський район, с. Безпечна, вул. Ордаша, буд. 19) зареєстроване в якості юридичної особи 26.02.1999.

У лютому 2014 року ПрАТ "Банкомзвязок" подано до ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, в якій визначено щомісячні суми податкового зобовязання у розмірі 77985,16 грн.

Прийняття вказаної декларації підтверджується квитанцією №2 від 20.02.2014.

У листопаді 2016 року Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка ПрАТ "Банкомзвязок" з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати орендної плати за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391 (далі - Акт перевірки), у якому зафіксовано порушення ПрАТ "Банкомзвязок" вимог ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п.п.288.5.1 п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, що виявилось у заниженні податкового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб за земельну ділянку загальною площею 3,4157 га, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 13/2, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

На підставі висновків Акту перевірки ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем "орендна плата з юридичних осіб" на загальну суму 2807465,67 грн., з яких: 1871643,78 грн. - за основним платежем; 935821,89 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи дії з проведення камеральної перевірки та складене за результатами такої перевірки податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 ПК України, пунктами 76.1 та 76.2 якої передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Системним аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що камеральною є перевірка, яка: 1) проводиться у приміщенні контролюючого органу; 2) проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального; 3) предметом якої є своєчасність здійснення дій, щодо подання та реєстрації податкових декларацій (розрахунків), накладних та/або своєчасність коригування.

Таким чином, предметом камеральної перевірки є правильність відображення (з методологічної та арифметичної точок зору) показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, проте достовірність цих показників, перевіряється шляхом комплексного дослідження в ході документальної перевірки: податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку та первинних документів.

В свою чергу, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Отже, з огляду на зміст вищенаведених норм, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним порядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Разом з тим, як вбачається з акта перевірки від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391, предметом даної перевірки були питання дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати орендної плати за землю, що відповідно до п.п.75.1.2 ПК України є предметом документальної перевірки, а не камеральної.

Крім того, з акту перевірки від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391 вбачається, що при проведенні перевірки використано такі документи: договір оренди земельної ділянки АТ "Банкомзвязок" від 27.12.1999; договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.12.2006; витяг з технічної документації №Ю-20842/2008 від 25.03.2008; податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20.02.2014 №.

Натомість, відповідно до вимог п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 08.11.2017 №К/800/17545/17 вказав про те, що податковий орган, реалізовуючи свої повноваження щодо проведення камеральної перевірки, може здійснювати лише перевірку платника податків виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Водночас, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.

Системний аналіз зазначених вище норм права та фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що в межах зазначеної камеральної перевірки відповідачем досліджувались документи, факти та обставини, які повинні встановлюватись виключно при проведенні документальної перевірки. А тому, відповідачем порушено порядок проведення податкової перевірки, визначений чинним законодавством України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що під час проведення камеральної перевірки податкової звітності позивача не встановлено наявність арифметичної або методологічної помилки в поданій платником податків податковій декларації.

З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного податкового законодавства, дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо проведення перевірки, оформленої Актом перевірки від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391, є протиправними.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2016 №К/800/49074/15, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана інспекцією відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 16.01.2018 №К/9901/924/18, в якій зазначено, що податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі незаконної перевірки не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі Акту перевірки від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391, дії по перевірки якої визнання протиправними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині правомірності визначення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 12.12.2016 № суму грошового зобовязання за штрафними санкціями, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку до вказаного податкового повідомлення-рішення, відповідачем до позивача застосовано штраф у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Положеннями ст.123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, підставою для застосування контролюючим органом штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого суми податкового зобов'язання є повторне визначення платнику податків контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, підставою для застосування штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 № слугувало податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 14.06.2016 №, прийняте на підставі висновків акта перевірки від 19.05.2016 №566/26-50-15-03-17/19353391.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Згідно з абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, у разі визначення контролюючим органом грошових зобовязань платнику податків відповідно до положень пункту 54.3 статті 54 ПК України, такий контролюючий орган приймає відповідне податкове повідомлення-рішення, яке направляється платнику податків.

У той же час, у разі незгоди платника податків з податковим повідомленням-рішенням, останній має право оскаржити його в адміністративному чи судовому порядку, а визначені на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення грошові зобовязання є неузгодженими до закінчення процедури адміністративного чи судового оскарження.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 14.06.2016 № було оскаржено позивачем до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2016 було відкрито провадження в адміністративній справі №826/14416/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "БАНКОМЗВЯЗОК" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.06.2016 №.

Крім того, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2017 у справі №826/14382/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017, дії щодо проведення камеральної перевірки позивача, оформленої актом перевірки від 19.05.2016 №566/26-50-15-03-17/19353391, визнано протиправними.

Таким чином, визначене податковим повідомленням-рішенням від 14.06.2016 № грошове зобовязання в силу положень п. 56.18 ст. 56 ПК України вважається неузгодженим.

З урахуванням викладеного, на момент прийняття податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 № у відповідача не було правових підстав для накладення на позивача штрафу у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 31.10.2017 №К/800/29783/16, №К/800/30708/16, №К/800/16531/17, в яких зазначено, що першочергово прийняті податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в судовому порядку, а тому визначені ними суми грошових зобов'язань є неузгодженими, а тому суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відсутність факту повторності порушення позивачем вимог податкового законодавства та, як наслідок, відсутність у відповідачів підстав для застосовування до позивача штрафних санкцій за ставкою 50%.

З приводу дій відповідача щодо порушення порядку та строків прийняття податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

При цьому, п. 86.8 ст. 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено законодавчо визначені гарантії дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, який здійснюється органами державної фіскальної служби в процесі адміністрування податків i зборів, оскільки акт камеральної перевірки від 29.11.2016 №1373/26-50-12-03-17/19353391 та податкове повідомлення-рішення від 12.12.2016 № НОМЕР_1 були надіслані відповідачем лише 09.02.2017, чим порушено право позивача на подання, у разі незгоди з висновками акту перевірки, заперечень на вказаний акт.

При цьому, при прийнятті рішення у даній справі судом враховано, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати до суду відзив на позовну заяву та попереджено про наслідки такого неподання.

Копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 відповідач отримав 02.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №816.

Разом з тим, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, жодних доказів поважності причин його неподання суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Цією ж статтею передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, з огляду на те, що відповідачем проігноровано вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 та не надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у загальному розмірі 45635,99 грн.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо проведення перевірки, оформленої Актом перевірки від 29 листопада 2016 року №1373/26-50-12-03-17/19353391.

3. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо порушення порядку та строків прийняття податкового повідомлення-рішення від 12.12.2016 №, встановлених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 12.12.2016 №.

5. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 45635,99 грн. (сорок п'ять тисяч шістсот тридцять п'ять грн. 99 коп.) на користь Приватного акціонерного товариства "Банкомзв'язок" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 16 квітня 2018 р.