Справа № 804/8546/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 року Справа № 804/8546/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Агра» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліш Віктора Миколайовича, треті особи: Компанія "FUNAMA HOLDINGS LIMITED", Компанія "APPLEBAY INVESTMENS LIMITED", ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, скасування наказів, -
13 грудня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Агра» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича з вимогами, з урахуванням уточнення до позову від 19.02.2018 р.:
- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича щодо визнання нікчемними правочинів (договорів): додаткової угоди від 30.07.2014 р. про розірвання Кредитного договору № 01-741/Т від 17.10.2011 р.; правочину (банківської операці) від 28.07.2014 р. з перерахування грошових коштів шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок в сумі 450221,90 дол.США з поточного рахунку ПрАТ "Агра"; Угоди про розірвання договору застави майнових прав № 01-741/Т/6 від 30.05.2014 р.; Додаткової угоди від 30.07.2014 р. про розірвання Кредитного договору № 01-1149/Т від 27.11.2012 р.; правочину (банківської операці) від 28.07.2014 р. з перерахування грошових коштів шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок в сумі 10070273,97 дол.США з поточного рахунку ПрАТ "Агра"; угоди від 30.07.2014 р. про розірвіання договору застави майнових прав № 01-1149/Т/10 від 27.06.2014 р., угоди від 30.07.2014 р. про розірвіання договору застави майнових прав № 01-1149/Т/11 від 27.06.2014 р., договору поруки № 01-1777/Н/1 від 28.07.2014 р., укладеного між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_2 на суму 14333110,00 грн., правочину (банківської операці) від 29.07.2014 р. щодо погашення кредитної заборгованості ПрАТ "Агра" за кредитним договором № 01-1777/Т від 28.07.2014 р. на суму 14333110,00 грн.;
- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів № 01-1777/Т від 28.07.2014 року, №01-1149/Т від 27.11.2012р., № 01-741/Т від 17.10.2011 року, укладених між ПАТ «Актабанк» та ПрАТ «АГРА»;
- визнати протиправними та скасувати накази №161, № 162 та №163 від 20 вересня 2017 року «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів», винесені уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Кулішом Віктором Миколайовичем.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач визнав нікчемними правочини та договори застави майнових прав, які забезпечують виконання зобов'язань позивача за договорами відступлення права вимоги перед ПАТ "АктаБанк". Підставою для визнання нікчемними означених правочинів є висновок відповідача про те, що договори застави майнових прав, договори про відступлення права вимоги за кредитним договором призвели до віднесення ПАТ "АктаБанк" до категорії неплатоспроможних, з чого відповідач вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5 та 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Позивач зазначає, що відповідач неправомірно застосував до цих договорів вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 року. Також, позивачем зазначено, що повідомлення про нікчемність правочинів не містить інформації, які саме ознаки нікчемності правочинів та які норми законодавства порушені при укладенні договорів із посиланням на нормативно-правовий акт. Фактично, за правовою природою вказані договори відступлення є договорами купівлі-продажу, зі сплатою на користь ПАТ "АктаБанк" грошових коштів у строки, окремо визначені кожним договором, тобто оплатний правочин на користь ПАТ "АктаБанк"; останній на виконання вимог статті 512 Цивільного кодексу України повністю та цілком законно відступило право вимоги за кредитними договорами з ТОВ "РТЦ" про що було укладено оплатні договори про відступлення права вимоги. Всі договори застави майнових прав, договори про відступлення права вимоги за кредитними договорами були укладені до моменту прийняття Національним банком України рішення про віднесення до категорії проблемних банку ПАТ "АктаБанк". Крім того, вказані правочини не призвели до збільшення витрат з виведення ПАТ "АктаБанк" з ринку, оскільки внаслідок укладення цих договорів ПАТ "АктаБанк" не створював для себе жодних нових зобов'язань, які могли би збільшити витрати. При цьому, фактичне виконання вказаних правочинів також зменшило грошові зобов'язання банку (а.с. 5-18).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 26.02.2018 року сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надані клопотання про здійснення розгляду справи без участі представника.
Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що всі дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства, що підтверджується протоколами ПАТ "АктаБанк" № 110 від 20.09.2017 р., № 111 від 20.09.2017 р., № 112 від 20.09.2017 р. та накази щодо заходів пов'язаних з наслідками № 161 від 20.09.2017 р., № 162 від 20.09.2017 р., № 163 від 20.09.2017 р.
Треті особи у судове засідання не з'явилися, надали до суду свої пояснення по суті заявленого адміністративного позову, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. У своїх поясненнях зазначили, що адміністративний позов підтримують, просять позовні вимоги задовольнити, дії відповідача щодо визнання нікчемними правочинів та направлення повідомлень вважають неправомірними, а вимоги, викладені відповідачем в повідомленнях про нікчемність договорів, незаконними, окрім того, вказали, що договори застави майнових прав, договори про відступлення права вимоги за кредитним договором є законними та фактично виконаними сторонами.
За викладених обставин, враховуючи подання сторонами заяви про здійснення розгляду справи без участі представника та те, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 року № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 року № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АКТАБАНК» Куліш Віктору Миколайовичу (далі - Уповноважена особа Фонду).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі -Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, відповідачем було проведено перевірки за кожним з договорів при кредитуванні ПрАТ «Агра»: №01-741/Т від 17 жовтня 2011р., №01-1149/Т від 27 листопада 2012р. та №01-1777/Т від 28 липня 2014р. за результатами кожної перевірки було складено повідомлення про нікчемність наступних правочинів: додаткової угоди від 30.07.2014 року про розірвання Кредитного договору №01-741/Т від 17.10.2011 року; Правочину (банківської операції) від 28.07.2014р. з перерахування грошових коштів шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок в сумі 450 221,90 дол. США з поточного рахунку ПрАТ «Агра»; Угоди про розірвання Договору застави майнових прав № 01-741/Т/6 від 30.05.2014р., Додаткової угоди від 30.07.2014 року про розірвання Кредитного договору №01-1149/Т від 21.11.2012 року; Правочину (банківської операції) від 28.07.2014р. з перерахування грошових коштів шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок в сумі 10 070 273,97 дол. США з поточного рахунку ПрАТ «Агра»; Угоди про розірвання Договору застави майнових прав № 01-1149/Т/10 від 27.06.2014р., Угоди про розірвання Договору застави майнових прав № 01-1149/Т/11 від 27.06.2014р.; Договору поруки №01-1777/Н/1 від 28.07.2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та фізичною особою ОСОБА_2 на суму 14 333 110,00 грн; Правочину (банківської операції) від 29.07.2014р. щодо погашення кредитної заборгованості ПрАТ «Агра» за кредитним договором № 01-1777/Т від 28.07.2014 року на суму 14 333 110,00 грн. згідно п. 1, 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд, вирішуючи питання правомірності дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Куліш Віктора Миколайовича, виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваних повідомленнях про нікчемність правочинів, зазначає, що правочини є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 7, 8 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Судом встановлено, що за кредитними договорами №01-741/Т від 17 жовтня 2011 року та №01-1149/Т від 27 листопада 2012 року на момент здійснення позивачем самостійного повного погашення коштів за наданими кредитами зобов'язання забезпечувалось договорами застави майнових прав №01-1149/Т/10, №01-1149/Т/11 та №01-741/Т/6 з третіми особами 1 та 2.
На забезпечення виконання позивачем зобов'язань за Кредитним договором №01-1777/Т було укладено договір поруки №01-1777/Н/1 від 28.07.2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та фізичною особою ОСОБА_2.
Факт укладання вищезазначених Договорів застави майнових прав та Договору поруки не може свідчити про укладання банком нікчемного правочину, оскільки цей правочин був спрямований на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за вказаними Кредитними договорами.
Також, між ПАТ «АКТАБАНК» та позивачем було укладено Додаткові угоди до Кредитних договорів №01-741/Т від 17 жовтня 2011р., №01-1149/Т від 27 листопада 2012р. (надалі - Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами).
За приписами пукту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За нормами статей 1054, 1049 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Укладення між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ПрАТ «АГРА» угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не могло мати наслідок порушення чинного законодавства України, при цьому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України не встановлено заборони щодо дострокового виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором.
Згідно статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
З урахуванням того, що в строк визначений Кредитним договором №01-1777/Т , ПрАТ «АГРА» не було виконано зобов'язань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на грошові кошти третьої особи 3, шляхом договірного списання грошових коштів.
Відповідно до статті 604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.
Згідно положень статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У зв'язку з тим, що зобов'язання ПрАТ «АГРА» перед ПАТ «АКТАБАНК» за Кредитними договорами були виконані, заборгованість була погашена в повному обсязі, то ПАТ «АКТАБАНК» та ПрАТ «АГРА» уклали: угоду від 30.07.2014 року про розірвання Кредитного договору №01-1777/Т від 28 липня 2014р., угоду від 30.07.2014 року про розірвання Кредитного договору №01-1149/Т від 21.11.2012 р., угоду від 30.07.2014 року про розірвання Кредитного договору №01-741/Т від 17.10.2011 р. Отже, укладення між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ПрАТ «АГРА» угод про розірвання Кредитних договорів не могло мати наслідок порушення чинного законодавства України.
Враховуючи те, що третьою особою 3 було здійснено погашення заборгованості за Кредитним договором №01-1777/Т, то Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, відступило права вимоги за цим Кредитним договором на користь третьої особи 3. Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем.
Відповідачем не заперечувалось, що третьою особою 3 було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором №01-1777/Т, на підставі договору поруки. Вищевказані договори про відступлення права вимоги та поруки, відповідачем не оспорюються, отже судом встановлено, що відчуження майнових прав відбувалося на платній основі.
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання позивача перед ПАТ «АКТАБАНК», в тому числі за рахунок майнових прав третьої особи 3, а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивача і третіх осіб у справі.
Вирішуючи питання щодо нікчемності договорів поруки та застави майнових прав з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.
У відповідності до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Визначаючи підстави для визнання правочину нікчемним, відповідач у повідомленнях послався на положення пункту 1, 2, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на таке.
Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Проте, як вбачається з Договорів застави майнових прав, Договору поруки, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, вони містять в собі умови, що обов'язок ПрАТ «АГРА», тобто позичальника за Кредитними договорами, щодо повернення кредитних коштів додатково забезпечується заставодавцями (майновими поручителями) та поручителем. Третіми особами було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», а за договором поруки, третьою особою 3 було фактично здійснено погашення заборгованості позивача на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Третя особа 3 вчинила на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передала Банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів а також надала Банку право здійснювати договірне списання грошових коштів з депозитних рахунків, у розмірі достатньому для задоволення ПАТ «АКТАБАНК» своїх грошових вимог для погашення заборгованості ПрАТ «АГРА». Банк же не приймав на себе зобов'язань взагалі, а навпаки - отримав погашення зобов'язань на свою користь.
Таким чином, укладення правочинів щодо зміни терміну виконання зобов'язань з позивачем та Договору поруки призвело навпаки до того, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за Кредитними договорами. Зазначені обставини підтверджують відсутність факту безкомпенсаційної відмови ПАТ «АКТАБАНК» від власних майнових вимог.
В свою чергу, укладення між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ПрАТ «АГРА» Угод про розірвання Кредитних договорів не могло мати наслідок відмови ПАТ «АКТАБАНК» від власних майнових вимог, оскільки фактично зобов'язання ПрАТ «АГРА» перед ПАТ «АКТАБАНК» за Кредитними договорами були виконані в повному обсязі.
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням. З урахуванням викладеного, угоди вказані в Повідомленнях - не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.;
Проте, Договір поруки, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, Угоди про розірвання договорів - не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення Договору поруки з третьою особою 3, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за вищевказаними Кредитними договорами. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши зазначені вище договори, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом договірного списання грошових коштів з рахунків третьої особи 3, у розмірі достатньому для задоволення своїх грошових вимог для погашення заборгованості ПрАТ «АГРА». А за іншими кредитними договорами Позичальник погасив свої зобов'язання самостійно та в повному обсязі. Отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами. Внаслідок укладення Договору поруки відбулось одночасне погашення заборгованості позивача перед ПАТ «АКТАБАНК» за виданим кредитом, а також зменшення зобов'язань банку перед третьою особою 3.
Отже, зазначені договори не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
Втім, суд вважає, що до вказаних вище правочинів також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, оскільки внаслідок укладення Договору поруки, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, ПАТ «АКТАБАНК» не прийняв на себе жодних зобов'язань, не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги третім особам, оскільки грошові кошти з банку виведені не були, а за їх рахунок було здійснено погашення зобов'язань за Кредитними договорами, зокрема в сумі заборгованості ПрАТ «АГРА», а отже на відповідну суму зменшились і зобов'язання банку перед третьою особою 3.
При цьому, перехід до поручителя права вимоги є не пільгою, а правом, прямо передбаченим статтями 512, 556 Цивільного кодексу України для будь-якого поручителя (майнового поручителя), який виконав забезпечене порукою (заставою) зобов'язання. Крім того, факт укладання вказаних договорів не може свідчити про укладання банком правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки ці договори спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитними договорами, та не містить положень щодо здійснення платежу чи передачі іншого майна не на користь банку або на пільгових умовах.
За Договором поруки ПАТ «АКТАБАНК» було прийнято виконання основних зобов'язань за Кредитним договором 01-1777/Т у повному обсязі, внаслідок чого, заборгованість ПрАТ «АГРА» перед ПАТ «АКТАБАНК» була повністю погашена в повному розмірі, тобто виключається наявність обставин, щодо прийняття меншого виконання зобов'язань.
Отже, і майнові права, передані за договорами застави майнових прав та договору поруки, не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.
У матеріалах справи не має належних і допустимих доказів того, що метою укладення договорів відступлення прав вимоги було надання позивачу або третям особам певних переваг (пільг).
В цій частині судом встановлено, що відчуження майнових прав відбувалося на платній основі у відповідності до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів банку, що було наслідком вільного волевиявлення сторін та видом цивільно-правових зобов'язань, які є відмінними від договору розміщення грошових коштів в банківській установі.
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Обов'язковими умовами застосування п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI як підстави для визнання договору нікчемним є:
- укладення правочину (у тому числі договору) з пов'язаною особою банку;
- невідповідність такого правочину вимогам законодавства України.
Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно частини 1 статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, одержати задоволення за рахунок поручителя, якщо інше не встановлено законом (право застави).
З урахуванням того, що в строк визначений Кредитним договором № 01-1777/Т позичальником не було виконано зобов'язань щодо повернення сум кредитів, то Банк правомірно та повністю погасив заборгованість за цим Кредитним договором шляхом списання грошових коштів з рахунку поручителя за цим кредитним договором.
Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі, яка виконала зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено можливість заміни кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
За нормами статей 1054, 1049 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк виступає кредитодавцем та надає кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а останній зобов'язаний повернути грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, Кредитний договір, Договір поруки за Кредитним договором 01-1777/Т та інші угоди, а також правочини щодо самостійного погашення кредитів позивачем є правомірними та дійсними, оскільки вони укладені відповідно до вимог діючого законодавства України.
Також, відповідно до частини 6 статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.
Однак, відповідачем не зазначено, яка пов'язана особа вчиняла дії/бездіяльність яка призвела до завдання банку шкоди, при цьому укладення Договорів застави майнових прав, Договору поруки за кредитним договором не може вважатися вчиненням дії, що призвела до неплатоспроможності банку, оскільки ці правочини укладалися у повній відповідності до законодавства України.
Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Уповноваженою особою правочинів нікчемними та направлення з цього приводу повідомлень.
Крім того, відповідно до пункту 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже, згідно діючого Порядку, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 р.
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений частиною 4 статті 38 Закону №4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.
Таким чином, дії щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними, як і накази «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками нікчемності правочинів» № 161, № 162 та №163 від 20 вересня 2017 року.
На підставі виклваденого позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «АГРА» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Куліша Віктора Миколайовича про визнання протиправними дій, скасування наказів є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3200,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0.914852774.1 від 13.12.2017 року (а.с.4).
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3200,00 грн. підлягає стягненню з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича щодо визнання нікчемними правочинів (договорів): додаткової угоди від 30.07.2014 р. про розірвання Кредитного договору № 01-741/Т від 17.10.2011 р.; правочину (банківської операці) від 28.07.2014 р. з перерахування грошових коштів шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок в сумі 450221,90 дол.США з поточного рахунку ПрАТ "Агра"; Угоди про розірвання договору застави майнових прав № 01-741/Т/6 від 30.05.2014 р.; Додаткової угоди від 30.07.2014 р. про розірвання Кредитного договору № 01-1149/Т від 27.11.2012 р.; правочину (банківської операці) від 28.07.2014 р. з перерахування грошових коштів шляхом внутрішньобанківських бухгалтерських проводок в сумі 10070273,97 дол.США з поточного рахунку ПрАТ "Агра"; угоди від 30.07.2014 р. про розірвіання договору застави майнових прав № 01-1149/Т/10 від 27.06.2014 р., угоди від 30.07.2014 р. про розірвіання договору застави майнових прав № 01-1149/Т/11 від 27.06.2014 р., договору поруки № 01-1777/Н/1 від 28.07.2014 р., укладеного між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_2 на суму 14333110,00 грн., правочину (банківської операці) від 29.07.2014 р. щодо погашення кредитної заборгованості ПрАТ "Агра" за кредитним договором № 01-1777/Т від 28.07.2014 р. на суму 14333110,00 грн.
Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліша Віктора Миколайовича щодо направлення повідомлень про нікчемність правочинів з вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів № 01-1777/Т від 28.07.2014 року, №01-1149/Т від 27.11.2012р., № 01-741/Т від 17.10.2011 року, укладених між ПАТ «Актабанк» та ПрАТ «АГРА».
Визнати протиправними та скасувати накази уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" Куліш Віктора Миколайовича №161, № 162 та №163 від 20 вересня 2017 року «Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник