Справа № 826/16023/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року № 826/16023/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання інформації на письмовий запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 10.11.2017, згідно із вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», зобов'язати Міністерство юстиції України надати достовірну, повну та точну інформацію на письмовий запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 10.11.2017 в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2017 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із письмовим запитом на публічну інформацію, в якому просив останнього надати подання начальника Управління внутрішнього аудиту щодо преміювання працівників з нагоди Дня юриста, яке стало підставою видачі наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2013 №1383/к «Про преміювання працівників центрального апарату міністерства юстиції України», однак станом на момент звернення до суду, відповідач відповіді на запит в установлені законом строки не надав, чим порушив право позивача на звернення.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що вичерпний перелік видів публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, встановлений наказом Міністерства юстиції від 04.2011 №3116/5. Згідно п. 1.3. вказаного Переліку визначено, що до публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України відносяться положення про департаменти, управління, прес-службу, відділи, сектори. Оскільки, запитувана позивачем інформація, а саме: подання начальника Управління внутрішнього аудиту щодо преміювання працівників з нагоди Дня юриста, яке, на думку ОСОБА_1, стало підставою для видання Наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2013 № 1383/к «Про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції на 2012-2013 роки, начальником Управління внутрішнього аудиту не подавалось та не було підставою для прийняття наказу, а відтак вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації» не застосовуються до позивача.

Суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, дослідивши заперечення відповідача, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із пояснень позивача, останній протягом 2011-2014 року перебував у трудових відносинах із відповідачем на посаді головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту.

10.11.2017 позивач звернувся до Міністерства юстиції України із запитом на публічну інформацію в якому просив останнього надати подання начальника Управління внутрішнього аудиту щодо преміювання працівників з нагоди Дня юриста, яке стало підставою видачі наказу Міністерства юстиції України від 04.10.2013 №1383/к «Про преміювання працівників центрального апарату міністерства юстиції України», оскільки запитувана інформація стосується інтересів позивача.

13.11.2017 згідно наявної в матеріалах справи відмітки про поштове відправлення, відповідач отримав запит ОСОБА_1, однак станом на момент звернення позивача до суду (07.12.2017) відповіді на запит позивач не отримав.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином ознаками публічної інформації є:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо не суб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до розпорядників інформації належать суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

З вищевказаного вбачається, що Міністерство юстиції України у розумінні Закону є розпорядником публічної інформації.

Відповідач зазначає, що перелік публічної інформації, розпорядником якої є Міністерство юстиції України, затверджений наказом від 4.10.2011 №3116/5 містить вичерпний перелік публічної інформації.

Пунктом 1.3 даного Переліку визначено, що до публічної інформації відносяться положення про департаменти, управління, прес-службу, відділи, сектори, а відтак інформація щодо преміювання працівників у розумінні даного положення, на думку відповідача, не відноситься до публічної інформації та підпадає під дію Закону України «Про звернення громадян».

Проаналізувавши зміст вказаного Примірного переліку, суд встановив, що згідно пункту 3 Примірний перелік не є вичерпним, а відтак посилання відповідача в цій частині не спростовані доказами на які він посилається.

Крім того, суд зазначає, згідно із частиною 5 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

З вищевказаного вбачається, що розпорядження бюджетними коштами включає здійснення витрат з державного чи місцевого бюджету. Заробітна плата та інші виплати (премії, матеріальна допомога тощо) посадовим та службовим особам є витратами з бюджету

та є публічною інформацією, яка не підлягає обмеженню в доступі, а відтак позивач правомірно та в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернувся до відповідача із запитом.

Частинами 1-2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Таким чином, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Оцінивши зміст запиту на інформацію, суд дійшов висновку, що останній стосувався відомостей, які вже зафіксовані в офіційному документі, створеному в процесі здійснення відповідачем своєї діяльності та містить прохання надати інформацію щодо призначення премій.

В той же час, суд звертає увагу, що розпорядникам інформації слід розмежовувати запити на публічну інформацію від звернення громадян.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» закріплено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

З вищевказаного вбачається, що запит на публічну інформацію - це прохання особи надати інформацію, звернення - прохання особи вчинити певні дії, викладені у пропозиціях, заявах чи скаргах

Проаналізувавши зміст запиту від 10.11.2017 суд встановив, що він за своїм змістом не є пропозицією, заявою або скаргою, а відтак дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюється на дані правовідносини.

Дане також підтверджується тим, що у відповіді на запит від 10.11.2017, оформленій листом від 27.11.2017 №46077/ПІ-Я-2971/16 відповідач вжив слово «запит», а не «заява» чи «клопотання», тим самим підтверджуючи, що позивач звернувся саме із письмовим запитом, проханням надати інформацію, а не вчинити дії. Крім того, суд зазначає, що відповідь надана з порушенням строків, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Частина 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» регламентує, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Станом на момент звернення до суду позивач відповіді на запит не отримав, відповідь на запит отримав під час розгляду даної судової справи, крім того відповідь від 27.11.2017 не містила запитуваної позивачем інформації.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги, наявність факту порушення його прав, зокрема в частині не отримання від відповідача відповіді на запит від 10.11.2017, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 241-246, 250, 255, 290 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання інформації на запит від 10.11.2017 протиправною.

Зобов'язати Міністерство юстиції України надати інформацію на запит ОСОБА_1 від 10.11.2017 в межах та в строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, відповідно до статті 255Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур