Справа № 803/651/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року ЛуцькСправа № 803/651/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.11.2017 № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

Концерн радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі Концерн РРТ, позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.11.2017 № НОМЕР_1.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 відкрито провадження в даній справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, а в подальшому за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 24.04.2018 ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 12:00 год. 04.05.2018. В даному судовому засіданні оголошено перерву до 11:00 год. 08.05.2018, а 08.05.2018 оголошено перерву у розгляді справи до 11:00 год. 15.05.2018 (а.с. 1, 54, 68, 73).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 07.11.2017 № НОМЕР_1 застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 4173,01 грн. за період з 21.03.2014 по 23.05.2014. Позивач вважає дане рішення протиправним, оскільки ним своєчасно проводилась сплата єдиного внеску до бюджету. При цьому, у жовтні 2013 року номер рахунку для такого виду платежу змінився, старий рахунок закрито не було, а про відкриття нового та необхідність сплати відповідного внеску саме на такий рахунок позивача повідомлено лише у травні 2014 року засобами телефонного зв'язку. Після з'ясування таких обставин, позивач направив до Ковельської ОДПІ листа для зарахування коштів на новий рахунок. Однак, податковий орган протиправно нарахував штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 43-44) позовні вимоги заперечила з тих підстав, що станом на 20.03.2014 відповідно до даних інтегрованої картки платника податків рахувалась переплата в розмірі 92921,43 грн. Відповідно до декларації від 14.03.2014 № НОМЕР_2 платником податку самостійно нараховано єдиного внеску на суму 111753,27 грн. з терміном сплати 20.03.2014. Оскільки контролюючим органом встановлено несвоєчасну сплату ЄСВ у березні, квітні, травні 2014 року та з врахуванням наявної переплати у позивача, залишилась несплачена сума недоїмки станом на 20.05.2014 в сумі 10962,31 грн.

Оскільки позивач за лютий-квітень 2014 року сплатив ЄСВ з порушенням встановленого строку, тому відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції та нарахована пеня за несвоєчасну сплату ЄСВ. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 57-58) не погоджується з твердженнями представника відповідача та зазначає, що будь-якої заборгованості чи недоїмки перед бюджетом зі сплати ЄСВ у позивача не було, сума ЄСВ перерахована вчасно за дійсними на той час реквізитами Управління Пенсійного фонду в м. Ковель. Однак, не проведення зарахування ЄСВ у сумі 10950,30 Ковельською ОДПІ у жовтні 2013 року призвело до виникнення штучної недоїмки зі сплати ЄСВ.

У запереченні на відповідь на відзив (а.с. 64) та у додаткових поясненнях (а.с. 70) представник відповідача вважає твердження позивача безпідставними, оскільки контролюючим органом виконано обовязок щодо перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший на підставі заяви позивача від 14.05.2014 за № 209/03-07 згідно з платіжним дорученням від 01.10.2013 № 1347 в сумі 10905,30 грн.

Вказує на те, що відповідно до Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №450 повернення коштів здійснюється виключно за заявою платника податку. Позивач з такою заявою у 2013 році до контролюючого органу не звертався, а звернувся лише 14.05.2014, тому і повернення коштів відбулося в травні 2014 року.

Позивач у додаткових поясненнях (а.с. 75-76) вказує на те, що у порушення норм чинного законодавства відповідачем не вжито жодних заходів щодо зарахування ЄСВ за вересень 2013 року у сумі 10905,30 грн., які були сплачені позивачем вчасно. Недоїмки зі сплати ЄСВ у позивача перед бюджетом не існувало, але Ковельська ОДПІ не виконала належним чином передбачені законом обовязки, що призвело до штучного створення недоїмки зі сплати ЄСВ.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та у заявах по суті справи, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що Волинською філією Концерну РРТ 01.10.2013 на рахунок Управління Пенсійного фонду в м. Ковель перераховано суму єдиного внеску за вересень 2013 року в розмірі 10905,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.10.2013 № 1347 (а. с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, після повідомлення позивача у телефонному режимі в травні 2014 року про неможливість зарахування вказаних коштів як сплату ЄСВ, ним направлено лист до Ковельської ОДПІ із проханням перерахувати на рахунок № 0317 помилково сплачені кошти на невідповідний рахунок № 0322 в розмірі 10905,30 грн. згідно з платіжним дорученням від 01.10.2013 № 1347.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків вказані кошти зараховано до бюджету 21.05.2014 згідно з платіжним дорученням № 126 від 21.05.2014, а саме: перераховано кошти з одного бюджетного рахунку на інший (а.с. 47-52).

07.11.2017 ГУ ДФС у Волинській області винесено рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до Волинської філії Концерну РРТ на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" застосовано штраф у розмірі 4075,64 грн. та нараховано пеню в розмірі 97,37 грн. за порушення терміну сплати єдиного внеску період з 21.03.2014 по 23.05.2014 (а. с. 14).

Не погодившись із прийнятим рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Проте, рішенням ДФС України від 28.12.2017 № 31871/6/99-99-11-02-02-25 про результати розгляду скарги від 22.11.2017 № 415/01-08, скаргу залишено без задоволення, а рішення без змін (а.с.7-13).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до статті 7 Закону № 2464-VI нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до частини пятої статті 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 04.04.2013 № 184-VII) сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державної казначейської служби України для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону від 04.04.2013 № 184-VII) єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини десятої цієї статті (у редакції Закону від 04.04.2013 № 184-VII), днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки Пенсійного фонду - день списання банком або Державним казначейством України суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок Пенсійного фонду; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 № 406-VII пункти 1, 2 частини десятої статті 9 Закону № 2464-VI викладено в такій редакції: «Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 2464-VI (в редакції Закону № 406-VII від 04.07.2013) для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 406-VII органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок у частині завершення процедур такого адміністрування.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2013 позивачем платіжним дорученням від 01.10.2013 № 1347 сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за вересень 2013 року у розмірі 10905,30 грн. на рахунок Управління Пенсійного фонду в м. Ковелі.

Частиною першою статті 11 Закону № 2464-VI (в редакції Закону № 406-VII від 04.07.2013) визначено, що страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках органів доходів і зборів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій органами Пенсійного фонду України, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 N 21-5 (далі Інструкція N 21-5, чинна станом на 01.10.2013).

Згідно з пунктом 4.2.1. Інструкції N 21-5 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державної казначейської служби України для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Крім того, Інструкцією N 21-5 не передбачено порядку повернення сум переплати з ЄСВ, що надійшли на рахунки органів Пенсійного фонду.

Отже, на момент сплати позивачем єдиного внеску (01.10.2013) рахунки органів Пенсійного фонду були відкриті та на них здійснювалось зарахування коштів, що надійшли від платників ЄСВ на ці рахунки, проходження коштів відбувалось безперешкодно.

Вказане, на думку суду, свідчить про те, що Волинською філією Концерну РРТ єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування сплачено своєчасно та в повному обсязі.

Тобто, обовязок зі сплати ЄСВ виконано у строки, встановлені законом.

Згідно з частиною 13 статті 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 450 (далі Порядок № 450, в редакції з 01.10.2013) повернення коштів здійснюється у випадках: надміру або помилково сплачених сум єдиного внеску, безпідставно стягнених сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій або інших коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в органі Казначейства за балансовим рахунком 3719; помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на неналежний рахунок органу доходів і зборів.

А відповідно до пункту 11 Порядку № 450 кошти, помилково сплачені платником єдиного внеску на рахунок територіального органу Пенсійного фонду України, відкритий в органах Казначейства, підлягають поверненню на відповідний рахунок 3719, відкритий на ім'я органу доходів і зборів в органі Казначейства, згідно із реєстрами сум неповернутих коштів, отриманих від територіальних органів Пенсійного фонду України органами доходів і зборів відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 04 липня 2013 року N 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи", або зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску за згодою платника.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 450 помилково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на неналежний рахунок органу доходів і зборів перераховуються шляхом оформлення підрозділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку органу доходів і зборів розрахункового документа про перерахування коштів на належний рахунок органу доходів і зборів за заявою платника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження висновку, зазначеного у пункті 7 цього Порядку.

Як встановлено судом, позивач отримавши повідомлення від контролюючого органу в телефонному режимі про неможливість зарахування ЄСВ в сумі 10905,30 грн., 14.05.2014 звернувся до Ковельської ОДПІ із листом, в якому просив сплачені кошти в сумі 10905,30 грн. на невідповідний рахунок № 0322 перерахувати на рахунок № 0317.

Вказані кошти були зараховані до бюджету 21.05.2014 згідно з платіжним дорученням від № 126.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Суд зазначає, що штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування грошового зобовязання до бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Однак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті суми грошового зобовязання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Як встановлено судом, кошти, вчасно спрямовані позивачем на сплату ЄСВ за вересень 2013 року, не були своєчасно перераховані на рахунок органу доходів і зборів в силу неузгодженості діяльності Пенсійного фонду та органу доходів і зборів під час проведення процедури адміністрування.

Аналізуючи наведені вище норми та враховуючи встановлені обставини справи суд вважає, що позивачем обовязок зі сплати єдиного внеску виконано вчасно, у встановлений Законом термін для такої сплати та який зарахований до бюджету.

Таким чином, перерахування коштів на невідповідний рахунок не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.02.2018 справа № 813/1008/16, від 25.04.2018 справа № 812/1611/16.

Щодо твердження представника відповідача про те, що в звязку з несвоєчасною сплатою позивачем ЄСВ за період з 21.03.2014 по 23.05.2014 утворилася недоїмка, то суд його до уваги не приймає, враховуючи наступне.

З інтегрованої картки платника податку за 2014 рік (а.с. 47-52) вбачається, що на особовому рахунку позивача обліковувались переплати - станом на 28.02.2014 у розмірі 39184,41 грн., станом на 20.03.2014 в розмірі 92921,43 грн.

Рішенням Ковельської ОДПІ від 18.02.2014 до позивача застосовані штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 7869,53 грн. Вказане рішення скасоване рішенням ГУ Міндоходів у Волинській області від 27.03.2014 № 2011/10/03-20-10-04-06 за результатами розгляду первинної скарги.

Однак, як слідує з інтегрованої картки платника податків, 01.03.2014 контролюючим органом зменшено позивачу суму переплати в розмірі 7869,53 грн., і лише 17.04.2017 Ковельською ОДПІ повернуто платнику податків зазначену суму ЄСВ.

Вказане свідчить про те, що станом на 20.03.2014 у позивача була наявна переплата в розмірі не 92921,43 грн., а 111696,26 грн.

Суд також констатує, що кошти невчасно перераховані на рахунок органу доходів і зборів не з вини платника податків, оскільки з наявної в матеріалах інтегрованої картки станом на 2014 рік вбачається, що на рахунку позивача постійно рахувались переплати зі сплати ЄСВ і цих коштів було б достатньо для сплати поточних платежів по ЄСВ, нарахованих платником самостійно згідно з деклараціями за березень, квітень, травень 2014 року. Вказане свідчить про належне виконання останнім обовязку зі сплати ЄСВ.

Проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що неналежний облік контролюючим органом, сплачених позивачем коштів, призвів до утворення недоїмки зі сплати єдиного внеску, в рахунок погашення якої зараховувались наступні платежі з одночасним нарахуванням штрафних санкцій та пені.

Щодо наявної недоїмки в розмірі 57,01 грн., то суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи інтегрованої картки платника податків та розрахунку неможливо встановити за який період виникла дана недоїмка, з якого часу вона не сплачена, за який період повинні бути нараховані штрафні санкції та пеня і у яких розмірах. Вказані обставини повинні бути зясовані ГУДФС у Волинській області при проведенні відповідної перевірки щодо своєчасності сплати ЄСВ позивачем та не можуть бути визначені судом в межах розгляду даної справи. А відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню повністю.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.11.2017 № НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь Концерну РРТ слід стягнути судовий збір в сумі 1762,00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 13.03.2018 № 1790 (а.с.2).

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.11.2017 № НОМЕР_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) на користь Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (04112, місто Київ, Шевченківський район, вулиця Дорогожицька, 10, ) судові витрати в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Р.С.Денисюк

Повний текст рішення складено 21 травня 2018 року.