Справа № 816/8/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/8/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калитки О. М.

суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018, суддя І інстанції А.О. Чеснокова, місце складання м. Полтава, повний текст складено 15.02.18 по справі № 816/8/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 сільської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 сільської ради, в якому просив суд

- визнати бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради щодо неправомірної відмови надання відповіді на запити ОСОБА_1 від 14.11.2017 року;

- зобов'язати ОСОБА_2 сільську раду надати доступ до публічної інформації на запити ОСОБА_1 від 14.11.2017 року, а саме:

1) надати належним чином завірену копію протоколу проведення 21 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради, яка відбулась 19 жовтня 2017 року;

2) надати письмову відповідь, відповідно до вимог ч. 3 ст.123 Земельного кодексу України на заяву від 08.08.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства;

3) надати належним чином завірені копії протоколів засідань земельних комісій ОСОБА_2 сільської ради за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

4) повідомити інформацію щодо площі та місце розташування земельних ділянок, із додаванням графічних матеріалів, які є в користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту" із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" не надав вичерпної відповіді по суті його запитів щодо надання належним чином завіреної копії протоколу засідання 21 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 19 жовтня 2017 року; надання належним чином завірених копій протоколів засідань земельних комісій ОСОБА_2 сільської ради за 2014, 2015, 2016, 2017 роки; надання інформації щодо площі та місця розташування земельних ділянок, із наданням графічних матеріалів, що перебувають у користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту, із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок; надання письмової відповіді на заяву ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 08 серпня 2017 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі № 816/8/18 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною відмову ОСОБА_2 сільської ради у задоволенні запитів на інформацію ОСОБА_1 від 14 листопада 2017 року щодо ненадання копії протоколу засідання 21 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 19 жовтня 2017 року та ненадання належним чином завірених копій протоколів засідань земельних комісій ОСОБА_2 сільської ради за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

Зобов'язано ОСОБА_2 сільську раду надати ОСОБА_1 належним чином завірену копію протоколу засідання 21 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 19 жовтня 2017 року та належним чином завірені копії протоколів засідань земельних комісій ОСОБА_2 сільської ради за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, вказував, що ОСОБА_2 сільська рада є землевласником, а тому у віданні ради перебуває інформація щодо земельних ділянок на її території; стверджував, що запит від 14.11.2017 містив не вимогу надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, а вимогу надати інформацію щодо розгляду поданої заяви від 08.08.2017, просив суд змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_2 сільської ради надати письмову відповідь на заяву від 08.08.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства та повідомити інформацію щодо площі та місце розташування земельних ділянок, із додаванням графічних матеріалів, які є в користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту" із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що земельні ділянки комунальної власності сільська рада надає у користування, а не користується ними безпосередньо, зазначив, що відомості про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами містить єдина державна геоінформаційна система відомостей Державний земельний кадастр, вказував, що звернення позивача від 08.08.2017 було розглянуто по суті та надано для ознайомлення протокол засідання 21 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 19 жовтня 2017 року без обмежень у часі, що підтверджується позивачем в позовній заяві, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 14 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з трьома запитами, у яких просив про надання:

- належним чином завіреної копії протоколу засідання 21 сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 19 жовтня 2017 року та письмової відповіді на заяву ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 08 серпня 2017 року (а.с. 12);

- належним чином завірених копій протоколів засідань земельних комісій ОСОБА_2 сільської ради за 2014, 2015, 2016, 2017 роки (а.с. 11);

- інформації щодо площі та місця розташування земельних ділянок, із наданням графічних матеріалів, що перебувають у користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту, із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок (а.с. 13).

ОСОБА_2 сільської ради від 17 листопада 2017 року № 02-27/180 на вищевказані запити надано відповідь, якою позивачу відмовлено в задоволенні його запитів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині надання інформації щодо площі та місця розташування земельних ділянок, із наданням графічних матеріалів, що перебувають у користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту, із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 сільська рада не є розпорядником інформації про перелік усіх земельних ділянок, розташованих на її території.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 зазначеного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною першою статті 19 згаданого Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Як встановлено частиною першою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, публічна інформація вона має бути заздалегідь виготовленою, зафіксованою, отриманою або створеною суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Так, позивач звернувся до ОСОБА_2 сільської ради з запитом про отримання інформації щодо площі та місце розташування земельних ділянок, із додаванням графічних матеріалів, які є в користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами містить єдина державна геоінформаційна система - Державний земельний кадастр.

Частиною першою статті 5 зазначеного Закону передбачено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

За замістом статті 6 цього ж Закону ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 сільська рада не є розпорядником інформації про перелік усіх земельних ділянок, розташованих на її території, а тому позбавлена можливості задовольнити інформаційний запит позивача від 14 листопада 2017 року в межах його розгляду в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині надання письмової відповіді в порядку частини третьої статті 123 Земельного кодексу України на заяву про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 08 серпня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що запитувана інформація вимагає створення, документування та фіксування, а тому не може бути надана шляхом звернення із запитом на отримання публічної інформації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Частинами шостою та сьомою статті 118 Земельного кодексу України врегульовано, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, для розгляду клопотання громадян про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства чинним земельним законодавством передбачено спеціальний порядок, який включає розгляд поданих ініціатором звернення документів, прийняття рішення та здійснення його документального оформлення (створення та документування інформації), а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_2 сільської ради надати письмову відповідь в порядку частини третьої статті 123 Земельного кодексу України на заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 08 серпня 2017 року відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дії щодо розгляду запитів позивача щодо надання інформації щодо площі та місця розташування земельних ділянок, із наданням графічних матеріалів, що перебувають у користуванні ОСОБА_2 сільської ради в межах населеного пункту, із зазначенням цільового призначення відповідних земельних ділянок та надання письмової відповіді в порядку частини третьої статті 123 Земельного кодексу України на заяву про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 08 серпня 2017 року, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі № 816/8/18 відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, підстави для вирішення питання про перерозподіл судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 по справі № 816/8/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6