Справа № 336/5930/17
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

13.04.18Справа № 336/5930/17
Пр. № 2-а/336/43/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій субєкта владних повноважень протиправною і зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо розрахунку позивачеві пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2013 рік; зобов'язати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 з 13 грудня 2016 року пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком (за 2013-2015 роки), виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позивач посилається на те, що він з 17 травня 2014 року до 1 серпня 2015 року перебував на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, отримуючи пенсію по втраті годувальника. З 4 серпня 2015 року позивач отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при розрахунку якої відповідач неправомірно застосував показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу за 2013 рік, тоді як повинен був виходити з показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2013-2015 роки. Такий розрахунок є невірним, оскільки сталося не переведення з одного виду пенсії на інший, а було вперше призначено пенсію за іншим законом.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що посягають на його право на призначення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою, тому просить про задоволення позову.

Позивач до суду не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність і задоволення позову.

З аналогічною заявою, яка містить заперечення проти позову, звернулася представник відповідача.

Зазначені обставини в силу ст. 194 КАС України зумовили розгляд справи у письмовому провадженні.

З письмових заперечень відповідача випливає, що позивач з 15 травня 2014 року перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя і до 4 серпня 2016 року, коли його було перейдено на пенсію за віком, отримував пенсію по втраті годувальника. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснено у відповідності до ч. 3 ст. 45 до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Твердження позивача про те, що сталося призначення пенсії за іншим законом, є хибними, так як мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, кожен з яких передбачений Законом «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому застосуванню підлягають наведені положення ч. 3 ст. 45 і ч. 1 ст. 40 цього Закону.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Зясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позивача, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що з травня 2014 року позивачу призначена пенсія по втраті годувальника в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В серпні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яку задоволено і позивача переведено на пенсію.

В преамбулі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, як витікає з преамбули Закону, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

В силу ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

В силу ч. 1 ст. 10 Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як випливає із змісту ст. 27 Закону, розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп x Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За частиною 3 ст. 45 Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З наведених положень законодавства випливає, що отримання пенсій по втраті годувальника і за віком передбачене одним й тим самим Законом, а при переведенні особи з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У звязку з викладеним суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що він претендував на перше призначення пенсії за іншим законом, оскільки є очевидним, що на підставі його заяви сталося переведення з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

І так як відповідно до наведених положень законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування необхідним є застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, що і було зроблено відповідачем, суд не вбачає ознак неправомірної поведінки в діях службових осіб субєкта владних повноважень, на яких покладено обовязок неухильного дотримання законодавства про призначення пенсії, ознак неправомірної поведінки та посягання на положення закону.

Напроти, суд знаходить правомірним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 10, 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розяснення, яке надане позивачу у листі від 27.06.2017 року, про те, що пенсію розраховано у відповідності до вимог законодавства про порядок призначення пенсії, обовязок неухильного дотримання якого субєктом владних повноважень закріплений в ст. 68 Основного Закону України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Не вбачаючи в діях субєкта владних повноважень ознак порушення права позивача та невідповідності закону, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива