Справа № 820/2980/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
18 травня 2018 р. № 820/2980/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач-2, Міноборони України), в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати п. 6 протоколу № 34 від 30.03.2018р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

2. Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей в Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р. та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та в Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.

4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до ст. 382 КАС України подати у 15 - денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

5. Зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 КАС України подати у 45 - денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум було прийнято рішення, а саме п. 6 протоколу №34 від 30.03.2018 р., яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. На думку позивача, вказане рішення є протиправним та таким, що прийнято з порушеннями норм діючого законодавства, а отже порушує права позивача.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачам та отримана повноважними особами (а.с. 32,34).

Представник відповідача-1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог стосовно зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року. Представником відповідача вказано, що зазначені позовні вимоги вже були розглянуті в рамках розгляду справи № 642/5525/17.
Також зазначив, що так як позивачу інвалідність встановлено у 2009 році, а звільнений з військової служби у 1983 році, тобто понад 3-річний строк, то відповідно до п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, а отже позивач не має права на отримання вказаної допомоги.

Представник відповідача Міністерства оборони України своїм правом на подання візову на адміністративний позов не скористався.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 06.05.1984 р. по 10.06.1986 р. у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком (а.с. 25-26, зворотній бік).

01 листопада 201 року військово-лікарською комісією Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв встановлено, що поранення (контузія) захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується витягом з протоколу № 204 від 01.11.2011 року (а.с. 13).

Згідно довідки МСЕК Серія 12 ААА від 19.10.2016 року позивачу була встановлена ІІІ група інваліда війни з 19.10.2016 року по 01.11.2019 року з причини поранення, (контузія) та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (а.с.12).

Позивач 18.08.2017року повторно звернувся на адресу ХОВК с заявою та всіма передбаченими документами, щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, серед яких був документ про обставини поранення.

Але ХОВК листом від 31.08.2017р.повідомило позивача, що підстав для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги і направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 не має. що висновок не складено, оскільки позивачем не надано документ про обставини контузії.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії по справі № 642/5525/17 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги …» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Так, Харківським апеляційним адміністративним судом у постанові від 19.02.2018 року зазначено, що посилання відповідача в листі на неможливість складання висновку з огляду на неподання позивачем документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є безпідставними та необґрунтованими.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вище викладене суд зазначає, що з врахуванням положень вище вказаної статті обставини встановлені вище вказаним судовим рішенням не доказуються при розгляді даної справи.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання судового рішення у справі №642/5525/17 ІНФОРМАЦІЯ_4 складено відповідний висновок та направлено його із поданими позивачем документами до розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.

Міністерством оборони України за результатами розгляду поданих висновку та документів прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки Міністерство оборони України не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР.

Зазначено, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України (а.с. 9).

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п.п. 4 п. 2 ст. 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Так, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, в тому числі і для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав при звільненні, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на 30.04.2014 року, тобто на день встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності.

На підставі ст. 23 Закону, фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби. Інвалідність позивача настала 30.04.2014 року, отже виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності.

Таким чином, при розгляді заяви та документів позивача про нарахування та виплату грошової допомоги відповідач повинен врахувати постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» № 975 від 25.12.2013 року.

Відповідно до п. п. 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» № 975 від 25.12.2013 року, призначення і виплата одноразової допомоги здійснюється на підставі наданих документів. У разі неподання повного комплекту документів (наприклад відсутності свідоцтва про смерть у разі загибелі військовослужбовця), підстав для призначення одноразової допомоги немає. Порядок призначення та виплати допомоги: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; комплект документів перевіряється та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.

На підставі п. 13 вказаного Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності, у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України на підставі документів, направлених обласним військовим комісаріатом.

При цьому, заслуговує уваги той факт, що обставинам подання позивачем повного пакету документів вже була надана правова оцінка судовими рішеннями, у справі №642/5525/17.

Суд також зазначає, що статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально - економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992", від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

В свою чергу, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

Враховуючи той факт, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, за таких обставин має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, оскільки законодавцем передбачено прирівнення соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача.

Вказане підтверджується практикою, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року справі № К/800/40725/15.

На підставі вищевикладеного, суд вважає безпідставними посилання відповідачів відносно того, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року суд зазначає наступне.

Представником ІНФОРМАЦІЯ_1 у відзиві заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог стосовно зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з приводу якого суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що у справі №642/5525/17 позивачем було оскаржено бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги … та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р., у зв`язку з чим і було заявлено аналогічні позовні вимоги до вказаного відповідача.

Однак, у даній справі вказані позовні вимоги позивача заявлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 з інших підстав, а отже на разі відсутні підстави для закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог.

З врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського обласного військового комісаріату згідно приписів п. 13. Порядку №975, то наявні підстави для зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату повторно надіслати висновок з документами про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на адресу Міністерства оборони України.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що Міністерство оборони України приймаючи оскаржуване рішення діяло всупереч приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування п. 6 протоколу № 34 від 30.03.2018 року рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

При цьому, суд зазначає, що в адміністративному позові позивачем заявлено клопотання про зобов`язання відповідача-1 у 15 - денний строк, а відповідача-2 у 45 денний строк подати звіт про виконання судового рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладену норму діючого законодавства, суд зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

У даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання, у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

Суд зазначає, що відповідачами не надано доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачеві.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 263, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 ), Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Харків, 03168) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 6 протоколу № 34 від 30.03.2018р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги згідно ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей в Порядку, затвердженому Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р. та наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Харків, 03168) вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) згідно вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 травня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.