Справа № 488/879/18
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/879/18
Провадження № 2-а/488/114/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Коваль А.А.,

за участю позивача ОСОБА_2,

та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Патрульної поліції м. Миколаєва про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав, що постановою серії БР № 513954 від 06.03.2018 р., винесеною інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП в Миколаївській області ОСОБА_4, він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 425 грн. Дана постанова була мотивована тим, що позивач 06.03.2018 р. керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» у м. Миколаєві, і на перехресті пр. Богоявленського з вул. 295 Стрілецької Дивізії при здійсненні повороту ліворуч не надав перевагу пішоходу, який переходив проїзну частину, а також на перехресті з вул. Лермонтова здійснив обгін транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, чим порушив п. п. 14.6 а та 16.2 ПДР України.

Позивач не погодився із винесеною постановою та притягненням його до адміністративної відповідальності та вказав, що посадова особа відповідача інспектор Кравченко О. М. розглянув справу із порушенням вимог діючого законодавства, чим порушив права позивача і не надав йому можливість реалізувати свої права, передбачені КУпАП. Крім цього, позивач зазначав, що він не порушував ПДР і не вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав свій позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову через його необґрунтованість та безпідставність, просив відмовити у його задоволенні та подав свій відзив, який долучений до матеріалів даної справи.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 06.03.2018 р. близько 15 год. 10 хв. керував транспортним засобом «SUBARU FORESTER» д/н НОМЕР_1, рухався у м. Миколаєві, і на перехресті пр. Богоявленського з вул. 295 Стрілецької Дивізії при здійсненні повороту ліворуч не надав перевагу пішоходу, який переходив проїзну частину, на яку повертав позивач, а також на перехресті з вул. Лермонтова здійснив обгін транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, чим порушив п. п. 14.6 а та 16.2 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз»їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв»язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ОСОБА_5 дорожнього руху. Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб була правомірною.

Доводи позивача про те, що інспектор УПП підійшов до нього не одразу після порушення ПДР, а лише після того, як він зупинився перед залізничним переїздом, суд не приймає до уваги оскільки вони не мають правового значення.

У матеріалах справи відсутній відеозапис скоєння позивачем зазначених порушень ПДД, однак на думку суду це жодним чином не спростовує факт вчинення їх позивачем. Крім цього, із дослідженого у судовому засіданні відеозапису спілкування інспектора УПП з позивачем вбачається, що позивачу було запропоновано ознайомитись із відеозаписом правопорушення, але він від цього відмовився. До того ж, нормативно-правовими актами, якими у своїй діяльності керуються органи Національної поліції не передбачено обов'язку поліцейського ознайомлювати водія з відеозаписом причини зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Однією з підстав зупинки транспортного засобу є порушення водіями ОСОБА_5 дорожнього руху.

Із врахуванням цього, суд знаходить дії посадової особи відповідача правомірними і такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім цього, суд вважає необхідним зазначити, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються.

Достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ (оскарження рішень поліцейських патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності) є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських - свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс оскаржувану постанову. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських.

Виходячи із такого, суд приходить до висновку, що постанова, яка складена посадовою особою відповідача у відповідності до вимог законодавства, та надані відповідачем докази переконливо доводять факт порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху, і позивачем не надано доказів, які б це спростували.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, не доведеним і через це не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського адміністративного апеляційного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

повний текст рішення виготовлено 15.05.2018 р.

Суддя Л.І. Селіщева