Справа № 816/1194/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1194/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.,

представника позивача - Дроменко Л.В.

представника відповідача - Касумова О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Луценко" до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2018 року ПАТ "Луценко" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розміщена за адресою: с. Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області у розмірі 25,9999 га ріллі; зобов'язання надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо частини земельної ділянки, яка розміщена за адресою: с. Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області у розмірі 25,9999 га ріллі.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є правонаступником ВАТ "Луценко", яке на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 мало у постійному користуванні 101,5 га землі. Оскільки зазначена земельна ділянка належить на праві постійного користування позивачу як правонаступнику ВАТ "Луценко", то відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання ініціатору звернення дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо частини земельної ділянки, яка розміщена за адресою: с. Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області площею 25,9999 га ріллі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 816/1194/18, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

27.04.2018 до суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у якому відповідач зазначив, що позивач до заяви про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо частини земельної ділянки не долучив доказів на підтвердження складу земель та виду угідь, якими представлені земельні ділянки, визначені державним актом на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000. Також, за доводами відповідача, вимоги позивача стосовно зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не підлягають задоволенню з огляду на те, що питання розпорядження землею є дискреційним і виключною компетенцією уповноваженого органу /а.с. 47-50/.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.12.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки площею 101,5 га, що належить ПАТ "Луценко" як правонаступнику ВАТ "Луценко" на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 /а.с. 33/.

Листом від 22.01.2017 № 504/26-18 відповідач повідомив заявника про те, що згідно Державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 ВАТ "Луценко" мало 101,5 га земель, з них: 70,0 га - рілля, 3,4 га - пасовища, 1,1 га - під господарськими шляхами, 25,0 га - ліси та лісовкриті площі, 1,0 га - відкриті землі, 1,0 га під водою. Земельна ділянка площею 70,0 га ріллі розподілена так: 25,9999 га - передані в користування на умовах оренди СФГ "Анкор", 44,0 га - розподілені між громадянами для ведення особистого селянського господарства. Крім того, до відома позивача доведено відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повноважень на розпорядження землями лісового та водного фонду /а.с. 32/.

З урахуванням наданої відповідачем інформації 23.02.2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо частини земельної ділянки площею 25,9999 га, що належить ПАТ "Луценко" як правонаступнику ВАТ "Луценко" на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 /а.с. 34/.

За результатами розгляду вищевказаного звернення відповідач листом від 15.03.2018 № 28-16-0.3-1503/2-18 фактично залишив клопотання ПАТ "Луценко" від 23.02.2018 № 23 без задоволення з тих підстав, що Державний акт ВАТ "Луценко" на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 не несе інформації щодо складу земель та виду угідь, якими представлені зазначені земельні ділянки. З метою вирішення порушеного позивачем питання рекомендовано долучити до клопотання матеріали (за наявності документацію із землеустрою на земельні ділянки), на підставі яких передано ВАТ "Луценко" у користування земельні ділянки загальною площею 101,5 га та видано Державний акт на право постійного користування землею /а.с. 52-53/.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо частини земельної ділянки, яка розміщена за адресою: с. Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області у розмірі 25,9999 га ріллі протиправною, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ВАТ "Луценко" на підставі державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 передано для ведення товарного сільськогосподарсського виробництва у постійне користування 101,5 га землі в межах згідно з планом землекористування /а.с. 27-30/.

ПАТ "Луценко" є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Луценко" /а.с. 11-25/.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Таким чином, позивач має право на постійне користування землями, визначеними Державним актом на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Положеннями частини десятої вказаної норми передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем.

Керуючись положеннями статті 55 Закону України "Про землеустрій", ПАТ "Луценко" звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо частини земельної ділянки площею 25,9999 га, що належить ПАТ "Луценко" як правонаступнику ВАТ "Луценко" на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000.

Відомостями витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.07.2017 підтверджено, що земельна ділянка площею 25,9999 га, яка належить ПАТ "Луценко" як правонаступнику ВАТ "Луценко" на підставі державного акта на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000, перебуває у державній власності /а.с. 65-67/.

Положеннями частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній станом на дату звернення позивача із клопотанням від 23.02.2017 до відповідача) передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, позивач звернувся до відповідача, як розпорядника землею державної власності, для отримання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 25,9999 га відповідно до вимог чинного законодавства.

Водночас відповідачем фактично відмовлено позивачу в наданні згоди, з тих підстав, що державний акт ВАТ "Луценко" на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 000394 від 05.09.2000 не несе інформації щодо складу земель та виду угідь, якими представлені зазначені земельні ділянки. З метою вирішення порушеного позивачем питання рекомендовано долучити до клопотання матеріали (за наявності документацію із землеустрою на земельні ділянки), на підставі яких передано ВАТ "Луценко" у користування земельні ділянки загальною площею 101,5 га та видано Державний акт на право постійного користування землею.

Разом із тим, 08.05.2017 на виконання вимог суду Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області надано належним чином завірену копію матеріалів технічної документації по складенню державних актів на право колективної власності на землю та постійного користування землею ВАТ "Луценко" на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області /а.с. 69-88/.

Відтак відповідь Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 15.03.2018 № 28-16-0.3-1503/2-18 є неправомірною, оскільки документ, на відсутність якого відповідач посилався як на підставу для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), був наявний у відповідача. Інших підстав, які б унеможливлювали надання запитуваного позивачем дозволу Головним управлінням Держгеокадастру в Полтавській області у листі від 15.03.2018 № 28-16-0.3-1503/2-18 не наведено.

Отже суд погоджується з доводами позивача про безпідставність зазначених у спірному листі мотивів для відмови у наданні згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Оскільки відповідач за відсутності достатніх парових підстав відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), суд керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог: визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 15 березня 2018 № 28-16-0.3-1503/2-18 у надані дозволу ПАТ "Луценко" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на частину земельної ділянки яка була надана Публічному акціонерному товариству "Луценко" відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 05.09.2000 серії І-ПЛ № 000394.

Разом із тим, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача не підлягає задоволенню з огляду на відсутність такої бездіяльності.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах суд виходить з наступного.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Водночас суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Так, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. А завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Оскільки відповідач не виконав приписи закону щодо перевірки заяви позивача на відповідність вимогам Земельного кодексу України, суд, виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу влади.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов'язання відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо частини земельної ділянки, яка розміщена за адресою: с. Свічкареве, Кобеляцького району, Полтавської області у розмірі 25,9999 га ріллі.

Зважаючи на суть порушених прав позивача, зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ПАТ "Луценко" від 23.02.2018 № 23 з урахуванням висновків суду є належним способом захисту порушених прав позивачів.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення, що є підставою для часткового задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Луценко" до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 15 березня 2018 № 28-16-0.3-1503/2-18 у надані дозволу Публічному акціонерному товариству "Луценко" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на частину земельної ділянки, яка була надана Публічному акціонерному товариству "Луценко" відповідно до Державного акта на право постійного користування землею від 05.09.2000. серії І-ПЛ № 000394 .

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Луценко" від 23.02.2018 № 23 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038, ідентифікаційний код 39767930) на користь Публічного акціонерного товариства "Луценко" (с. Свічкареве, Кобеляцький район, Полтавська область, 39211, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.05.2018 року.

Суддя А.Б. Головко