Справа № 615/461/18
Суддя: Токмакова А. П.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 615/461/18
Провадження № 2-а/615/24/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.

при секретарі Антоненко М.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду міста Валки Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

10.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ВР № 153928 від 29.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., винесену поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.03.2018 року відповідачем винесено постанову серії ВР №153928 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП. За даними постанови 29.03.2018 року об 11-50 год. на окружній дорозі Київ-Харків-Довжанський М03 на 395 км позивач, будучи за кермом автомобіля НОМЕР_1, перевозив небезпечний вантаж (аміачну селітру) без знаків про небезпеку та інформаційного табло, чим порушив Постанову КМУ № 30 та Постанову КМУ № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» і нібито своїми діями порушив вимоги п.п.22.5 Правил дорожнього руху України та ст.132-1 КУпАП. Вважає, що зазначена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена з численними порушеннями вимог матеріального та процесуального права, повинна бути визнана незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Як зазначає позивач, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності суттю порушення є нібито недотримання ним правил перевезення небезпечних вантажів, що проявилось у незабезпеченні транспортного засобу знаками про небезпеку та інформаційним таблом. Вважає, що зазначене не відповідає дійсності, так як в даній ситуації відсутній склад адміністративного правопорушення.

По-перше, серед переліку небезпечних речовин, визначених Наказом № 822 від 26.07.2004 року не передбачено такого небезпечного вантажу, як селітра аміачна, яка перевозилася позивачем в окремих контейнерах. Відповідачем не було перевірено, чи дійсно такий вантаж є небезпечним, якими актами це підтверджується та не зазначено про це в оскаржуваній постанові.

По-друге, вимоги Наказу № 822 не поширюються на випадки передбачені в п.1.7 цього Наказу.

В даному випадку аміачна селітра, яка не передбачена в переліку небезпечних речовин додатка А до ДОПНВ гл. 3.4, 3.5., Наказу № 822, з метою уникнення будь-яких непередбачуваних ситуацій, перевозилася в обмежених та звільнених кількостях, була промаркована та мала попереджувальні знаки. Крім того, позивачем було забезпечено наявність видимих попереджувальних знаків небезпеки на контейнерах з усіма необхідними ідентифікуючими ознаками, зазначеними у Наказі № 822. Тому неможливо говорити про порушення Правил перевезення небезпечних вантажів, оскільки вимоги законодавства були дотримані.

На думку позивача, відповідач не забезпечив всебічного, повного і обєктивного зясування обставин даної справи та не врахував положень Наказу МВС № 822 щодо випадків, коли його приписи не поширюються на конкретні правовідносини у сфері перевезення.

Враховуючи, що аміачна селітра не передбачена у списку небезпечних речовин визначеному у Наказі № 822, вимоги цього наказу не поширюють на дані конкретні правовідносини, тому у відповідності до ст.247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна була бути закритою у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Не дивлячись на те, що в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення також була винесена з численними порушеннями вимог процесуальних норм права.

Як зазначає позивач, в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, відповідач посилається на Постанову КМУ № 30 та Постанову КМУ № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів». Однак, таких нормативно-правових актів в національному законодавстві України не існує, питання перевезення небезпечних вантажів регулюється окремим Наказом МВС України № 822 та Європейською угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Приймаючи оскаржувану постанову та притягаючи позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, відповідач не зазначив наявність дійсно існуючого нормативно-правового акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Неправильне зазначення нормативно-правового акта передбачає відповідальність та свідчить про грубе порушення фундаментальних засад розгляду справи компетентним органом, оскільки позивачу не було повідомлено про дійсні підстави притягнення до відповідальності, що свідчить про порушення права, передбаченого ст.6 Першого Протоколу ЄКПЛ.

Крім того, всупереч вимогам ст.59 Конституції України, ст.268 КУпАП, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена відповідачем одразу ж на місці події без складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та надання реальної можливості отримати професійну правничу допомогу та користатися правовою допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, позивач зазначив, що відповідач виніс постанову про притягнення його до відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення, а зміст постанови не відповідає вимогам закону.

Відповідач 04.05.2018 року надав відзив на позовну заяву, зі змісту якого вважає позов безпідставним та необґрунтованим, тому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказав, що у відповідності до положень п.п.22.5, 1.3, 2.1 «г» ПДР України, ст.33 ЗУ «Про автомобільні дороги», ст.16 ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів», Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів постанова винесена законно та дотримано всі вимоги чинного законодавства.

Твердження позивача, що селітра аміачна не є небезпечним вантажем, на думку відповідача, є безпідставним, оскільки відповідно до Вимог безпеки аміачної селітри (нітрату амонію) ГОСТ 2-85 Аміачна селітра відноситься до мало небезпечних речовин. Гранично допустима концентрація у повітрі робочої зони виробничих приміщень - 10 мг/м3. Її пил при вдиханні помітної шкоди організму не приносить, але потрапляючи на частини тіла з найбільш сильним виділенням поту викликає роздратування та дерматит. За ступенем впливу на організм людини відноситься до 4-го класу небезпеки.

Вказав, що позивач дійсно порушив ПДР, немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суддя вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) згідно положень ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст.258 КУпАП передбачає випадки, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. Діяльність органів патрульної поліції пов'язана з притягненням громадян до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, регламентована, зокрема, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Відповідно до вимог п.2 розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст.283 КУпАП, ч.3 якої передбачає в якості обов'язкового елементу місце вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно вимог п.5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у формі, затвердженій додатком 5 вказаної Інструкції, і заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу XIII цієї ж Інструкції.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст.ст.258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Згідно ч.3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) відповідно до ст.280 КУпАП зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП, зокрема, вона повинна містити найменування органу (посадової особи), що виніс постанову, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. При цьому повинні бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що 29.03.2018 року об 11-50 год. поліцейським роти №1 батальйону УПП у Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 153928 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, за те, що він 29.03.2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевозив небезпечний вантаж, а саме аміачну селітру без знаків про небезпеку та інформаційного табло, чим порушив Постанову КМУ № 30 та Постанову КМУ № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів» та п.п.22.5 ПДР України. Цією ж постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Ст.132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів визначаються Наказом МВС України № 822 від 26.07.2004 року «Про затвердження Правил дорожнього перевезення вантажів», а також ратифікованим ВР України, міжнародним нормативно-правовим актом - Європейською угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ).

Відповідно до припису абзацу «є» п.1.7. Наказу № 822 правила Положення про перевезення небезпечних вантажів не поширюються на випадки перевезення речовин, які упаковані в обмежених та звільнених кількостях, за умови виконання вимог до їх пакування та маркування, викладених відповідно в главах 3.4 та 3.5 додатка А до ДОПНВ.

Згідно п.2.1 Наказу небезпечні вантажі перед початком перевезення повинні бути класифіковані та віднесені до одного з класів (підкласів) небезпеки. Відповідно до п. 3.17, на пакування, що містять вантажі, наноситься попереджувальний знак. Цей попереджувальний знак розміщується поруч з маркуванням.

Відповідно до п.12.6. у додаткових інформаційних таблицях небезпечного вантажу, передбачених пунктами 12.2-12.5 цих Правил, має вказуватись ідентифікаційний номер небезпеки та номер ООН, зазначені в переліку небезпечних вантажів наведеного в таблиці А глави 3.2 додатка А ДОПНВ. Відповідно до п. 12.9. Знаки-табло небезпеки розміщуються, зокрема, попереду, позаду та з боків кожного контейнера, контейнера-цистерни чи переносної цистерни.

Як зазначив позивач, аміачна селітра, яка не передбачена в переліку небезпечних речовин додатка А до ДОПНВ, з метою уникнення будь-яких непередбачуваних ситуацій, перевозилася в обмежених та звільнених кількостях, була промаркована та мала попереджувальні знаки. Крім того, позивачем було забезпечено наявність видимих попереджувальних знаків небезпеки на контейнерах з усіма необхідними ідентифікуючими ознаками, зазначеними у Наказі № 822, що слідує із наданого відповідачем відеозапису.

П.1 ст.247 КУпАП визначає обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності - наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналізуючи надані докази та враховуючи, що аміачна селітра не передбачена у списку небезпечних речовин визначеному у Наказі № 822, суд приходить до висновку, що постанова серії ВР № 153928 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП, які були встановлені при розгляді справи. При винесенні постанови не зясовані обставини, на які посилався позивач.

Згідно ст.62 Конституції України звинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви про винність особи трактуються на її користь.

За таких обставин твердження позивача про незаконність постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, а постанова - такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності до положень п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії ВР № 153928 від 29.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., винесену поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: вул. Європейська, 164, м. Полтава - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова