Справа № 826/2419/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року 08:50 № 826/2419/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у склад судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Харківського міського

нотаріального округу ОСОБА_16

треті особи: ОСОБА_3

ОСОБА_4

про визнання недійсним

та скасування рішення

від 25.01.2016,

представники позивача - ОСОБА_5

учасників справи: відповідача - ОСОБА_17

від третьої особи-1 - ОСОБА_7

від третьої особи-2 - не прибув.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або Іпотекодавець або Позичальник) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 (надалі - відповідач або Нотаріус або ОСОБА_16), треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить суд:

визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016, прийнятого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16, щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 261,2 кв.м., за ОСОБА_8 (запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №12999895 від 25.09.2015) до набрання рішенням суду в даній адміністративній справі законного рішення.

Позовні вимоги мотивовані очевидністю ознак протиправності дії відповідача з перереєстрації права власності на предмет іпотеки, зокрема, вчиненої Нотаріусом з порушенням норм ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також п.п. 53, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідач позовні вимоги не визнав, в наданих до суду запереченнях просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зокрема, з тих підстав, що Нотаріусом, як реєстратором прав на нерухоме майно, виконані усі передбачені законодавством вимоги для проведення законної та правомірної реєстрації права власності на квартиру № 54, розташовану по вулиці Дмитрівській, будинок 52-Б у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2016 (суддя Арсірій Р.О.) відкрито провадження в адміністративній справі № 826/2419/16.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 5944 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2017 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду у судове засідання.

В судовому засіданні 19.03.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Проти задоволення позову представник відповідача заперечив.

При цьому, представники: позивача, відповідача та третьої особи-1, звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд відмічає, що не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, третя особа-2 явку свого представника у судове засідання не забезпечила, з урахуванням чого, та приймаючи до уваги відповідне клопотання інших учасників процесу, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 261,20 кв.м., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 липня 2010 року за № 26717711, реєстраційний номер: 30963568, номер запису: 46163а, в книзі: 644-200.

31 липня 2010 року між ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_1), який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_2) на підставі довіреності, посвідченої 17.09.2009 Горша О.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 428, з однієї сторони, як Позикодавцем, та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) з іншої сторони, як Позичальником, укладено договір позики грошей (в тексті - Основний договір), посвідченого Анохіною В.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 1734.

Вказане зобов'язання було забезпечене договором іпотеки від 31 липня 2010 року (по тексту - Договір або Договір іпотеки), що укладений між ОСОБА_10, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_8, як Іпотекодержателем, з однієї сторони та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) з іншої, як Іпотекодавцем.

За п. 1.1. Договору іпотеки, договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у Іпотекодавця, на підставі Основного договору, на суму 3 059 194,00 (три мільйони п'ятдесят дев'ять тисяч сто дев'яносто чотири) гривні, що за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Києва складає 386 750,00 (триста вісімдесят шість тисяч сімсот п'ятдесят) доларів США, з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до тридцять першого жовтня дві тисячі десятого року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Основним договором Іпотекодавець передає в іпотеку шестикімнатну квартиру АДРЕСА_2, (за текстом - Предмет іпотеки або Об'єкт). Житлова площа квартири - 148,20 кв.м., загальна площа квартири - 261,20 кв.м. Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, поліпшеннями, складовими частинами та внутрішніми системами, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть у майбутньому (п. 1.2. Договору).

З даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності видно, що 25 січня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27925526, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 261,2 кв.м., за ОСОБА_8, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 12999895. Підставою виникнення права власності на вищенаведене майно зазначено договір іпотеки № 1735, виданий 31.07.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М.

За переконанням позивача, Нотаріусом при перереєстрації права власності на Предмет іпотеки не були виконані вимоги чинного законодавства, зокрема, не перевірено направлення Іпотекодержателем письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Окрім цього, відповідачем не було надано документів, які б свідчили про проведення оцінки Предмету іпотеки, наявність якого є обов'язковою. Відповідні обставини стали підставами подання адміністративного позову.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить із такого.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (по відповідному рішенню - Закон, тут і по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Питання державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, встановлюється Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі в тексті - Порядок), який визначає, в тому числі: умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; перелік документів, необхідних для її проведення.

Так, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу) (п. 57 Порядку).

Суд вказує, що з положень р. 5 Договору іпотеки випливає застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки.

Як видно з матеріалів справи, Позикодавець направляв Позичальнику вимогу про усунення порушень Основного договору, а також подав Нотаріусу, для державної реєстрації права власності на підставі Договору, наступні документи: заяву/вимогу Іпотекодавця до Іпотекодержателя від 14.05.2012 про повернення коштів за Основним договором з попередженням про використання останнім права на звернення стягнення Об'єкту у випадку неповернення Іпотекодавцем коштів; свідоцтво від 28.08.2014 про передачу відповідної вимоги, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем. Поряд з цим, умовами Договору видачу заставної не передбачено.

З огляду на викладене, суд вважає, що, по-перше, Іпотекодержателем, у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», були вчинені дії щодо направлення Іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення за Основним договором, а по-друге, Іпотекодержателем подано Нотаріусу комплект документів, передбачений п. 57 Порядку.

За п. 53 Порядку, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Суд зауважує, що документ про оцінку Предмета іпотеки, не є, в аспекті п. 53 Порядку, документом, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов Договору, оскільки такий документ стосується питання вартості Об'єкту.

Таким чином, в цілому, судом не приймається до уваги посилання позивачем на положення п.п. 53, 57 Порядку в питаннях необхідності подачі Іпотекодержателем до Нотаріуса документів, що свідчать про оцінку Предмета іпотеки, оскільки подача таких документів до письмової вимоги про усунення порушень для державної реєстрації права власності на підставі Договору іпотеки в силу п.п. 53, 57 Порядку не передбачена.

Окрім цього, твердження позивача про необхідність перевірки Нотаріусом при здійсненні ним перереєстрації права власності на Предмет іпотеки обставин письмового повідомлення Іпотекодержателем про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання з одночасною реєстрацією останнім в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що, за доводами Позичальника, слідує з ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», судом відхиляються, оскільки Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. А отже, сфера дії вказаного Закону не охоплює правові питання пов'язані з Предметом іпотеки згідно Договору.

Суд додатково звертає увагу, що у відповідності до положень ст. 1 Закону, під заявником, який подає документи для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав, розуміється власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи. Іншим правонабувачем може бути, зокрема, іпотекодержатель.

Згідно п. 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Пунктом 4 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затв. постановою Кабінету міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, перебачено, що ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачає, зокрема, формування та реєстрацію заяв (запитів) у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав. Ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують формування та присвоєння номерів (реєстраційного номера об'єкта нерухомого майна, реєстраційного номера заяви (запиту), номера запису, індексного номера рішення, інформації з Державного реєстру прав, свідоцтва тощо), формування картки прийому заяви (запиту), витягів, інформаційних довідок, виписок, оформлення рішень, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, захист відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, від несанкціонованих дій, оновлення, архівування та відновлення записів, внесених до Державного реєстру прав, їх пошук, документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, надання інформації з Державного реєстру прав.

Формування та реєстрацію заяв (запитів) у базі даних про реєстрацію заяв і запитів проводить орган державної реєстрації прав, нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, а також особи, які відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" можуть виконувати повноваження державного реєстратора з прийому та видачі документів, шляхом внесення відомостей, обов'язковість зазначення яких передбачено затвердженою відповідно до законодавства формою заяви (запиту), до такої бази даних (п. 5 вказаного порядку).

За результатом розгляду заяви (запиту) державний реєстратор робить у відповідному записі в базі даних про реєстрацію заяв і запитів відмітку про розгляд такої заяви (запиту) та зазначає реквізити прийнятого ним рішення (дата та індексний номер рішення) або реквізити сформованої інформації з Державного реєстру прав (індексний номер, дата та час формування) (п. 9 відповідного порядку).

Наказом Міністерства юстиції України від 17.04.2012 № 595/5 «Про впорядкування відносин, пов'язаних із державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджено форму заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності). Згідно відповідної форми, в ній вказуються, в тому числі, відомості про суб'єкта права.

Зважаючи на викладені нормативні приписи щодо процедурних питань державної реєстрації прав на нерухоме майно, витікає правовий висновок, що пошук у Державному реєстрі прав на нерухоме майно проводиться за заявочним принципом, тобто здійснюється Нотаріусом виходячи з поданої Іпотекодержателем заяви встановленого зразка.

З матеріалів справи видно, що Іпотекодержатель звертався до Нотаріуса з відповідною заявою, а останнім здійснено та сформовано пошук в Державному реєстрі прав за критерієм відповідного суб'єкта подачі заяви - Іпотекодержателя за Договором. Дане вказує про вчинення Нотаріусом дій по розгляду заяви Іпотекодержателя у спосіб та порядку, встановлених вище відміченим Наказом та Порядками.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 3 Закону України «Про іпотеку» законодавцем передбачені гарантії забезпечення виконання боржником основного зобов'язання перед Іпотекодержателем. Зокрема, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Таким чином, по-перше, приймаючи до уваги, що Нотаріусом здійснено дії з пошуку у Державному реєстрі прав на нерухоме майно стосовно відомостей про Об'єкт виходячи з заяви Іпотекодержателя, по-друге, враховуючи виконання Іпотекодержателем встановлених ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вимог щодо надсилання Іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення за Основним договором, беручи до уваги положення ст. 3 Закону України «Про іпотеку», по-третє, з урахуванням подачі Іпотекодержателем до Нотаріуса встановленого переліку документів, необхідного для проведення державної реєстрації певних прав, суд дійшов висновку про наявність у Нотаріуса необхідного комплекту документів та законних підстав для здійснення перереєстрації права власності на Предмет іпотеки, що, як наслідок, вказує про відсутність протиправності в діях Нотаріуса при проведенні нею перереєстрації права власності на Предмет іпотеки за Договором, в аспекті викладених підстав позову та правовідносин, що склалися.

Водночас, суд акцентує на тому, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є, поміж іншого, справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

Разом з цим, суд звертає увагу, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону).

У вказаному, суд також враховує викладену Верховним судом України в постанові від 11.11.2014 позицію щодо правових аспектів питання наявності в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна (справа за позовом ТОВ «Проект-А»).

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановами, передбаченими частиною 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Матеріали справи свідчать, що 22.03.2013 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист за результатами розгляду цивільної справи № 2/756/541/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за розпискою.

09.01.2014, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П., відкрито виконавче провадження № 41403375 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1 857 440,00 грн., в тому числі 1 088 000,00 грн. - борг на 12.10.2010 згідно розписки від 12.10.2010, 640 000,00 грн. - борг на 15.05.2011 згідно розписки від 15.11.2010; 3% річних у сумі 36 000,00 грн. від суми 800 000,00 грн.; 27 200,00 грн. - 3% річних від суми 640 000, 00 грн.; 36 800,00 грн. - інфляційних збитків від 800 000,00 грн., 29 440,00 грн. інфляційних збитків від 640 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3 219,00 грн. та 107,30 грн.

Надалі, 22.01.2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П. винесена постанова, якою: накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: 03113, АДРЕСА_1); заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_15 на праві власності.

Згідно з наявних в матеріалах справи відомостей Державного реєстру прав випливає, що 25.01.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Головного управління юстиції у місті Києві було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним № 10282683 та проведено державну реєстрацію арешту нерухомого майна (опис предмета обтяження - все нерухоме майно), яке належить Іпотекодавцю. Підставою виникнення обтяження визначено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження старшого державного виконавця Савчука К.П. від 22.01.2014 ВП № 41403375 (а.с. 20-23 т. 1).

В силу ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Суду не представлено доказів звернення Позикодавцем до суду з позовом про визнання права власності на Об'єкт і про зняття з нього арешту. Доказів скасування постанови від 22.01.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження матеріали справи не містять.

При цьому, встановивши підстави для скасування відповідного рішення, як такого, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суду надано право прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу, що в прохальній частині адміністративного позову заявлено вимогу щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016 до набрання рішенням суду у даній справі законного рішення. Втім, відповідне, в розрізі висновку суду про наявність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016, зводиться до того, що виключається ефективний захист прав позивача у випадку задоволення судом викладених в позові вимог, виходячи із заявленого позивачем способу захисту порушеного права. Відтак, відштовхуючись із завдання адміністративного судочинства, а також наданого суду права при прийнятті рішення визначати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів, суд визначає інший спосіб захисту прав та інтересів позивача, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист його прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016 в цілому.

За таких обставин, проаналізувавши наведені норми матеріального права, з урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно Іпотекодавця, в тому числі Предмету іпотеки, є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 27925526 від 25.01.2016, прийнятого Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16, щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 261,2 кв.м., за ОСОБА_8 (запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №12999895 від 25.09.2015).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_4 від 23.07.2009, реєстраційне посвідчення НОМЕР_5 від 15.03.2012, видане Головним управлінням юстиції у Харківській області, робоча адреса: АДРЕСА_3), з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання рішення суду, на користь ОСОБА_1 (адреса: 03113, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судові витрати в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Рішення відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко