Справа № 264/1832/18
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1832/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції в м.Маріуполі Планкевич Іллі Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказує, що 02 квітня 2018 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 02 квітня 2018 року о 18.55. вона, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 по вул.. Азовстальській, 19/83 в Лівобережному районі м. Маріуполя, порушила вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснила проїзд без зупинки, також не мала при собі посвідчення водія, чим скоїла правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КпАП України. Із постановою не згодна, зазначає, що перетин перехрестя не запобігав дорожньому руху, водійське посвідчення було з нею, але після зупинки транспортного засобу вона своєчасно не надала їх, оскільки не могла їх знайти в автомобілі.

Просить скасувати постанову від 02.04.2018 року АР № 841911.

По справі двічі призначались судові засідання на 23.04.2018 року 10.00 та на 08.05.2018 року 11.00. Між тим, позивачка, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлень, про що свідчать відповідні довідки, в судові засідання не з*явилась з невідомих суду підстав, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи в її відсутність до суду не надходили. Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутність такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин.

Відповідач надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги не визнав, зазначив про законність своїх дій оскільки позивачкою було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія та проїзд без зупинки перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. У підтвердження доводів, надав також диск з відеозаписом скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 02 квітня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 841911 інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Донецької області Департаменту патрульної поліції Нікітіну О.Д. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.126 та ч. 1 ст. 122 КпАП України, за те, що вона 02.04.2018 року о 18.55, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 по вул.. Азовстальській, 19/83 в Лівобережному районі м. Маріуполя, порушила вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснила проїзд без зупинки, також не мала при собі посвідчення водія, чим скоїла правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КпАП України. ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у проїзді без зупинки перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та керування транспортним засобом особою, яка не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За частино 1 статті 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивачкою не оспорюється, що вона керувала автомобілем в зазначений час, однак остання зазначає, що перетин нею перехрестя без зупинки не перешкоджав дорожньому руху, до того ж відповідно до п. 16.1 Правил дорожнього руху водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками. Зазначила, що дорожні знаки 2.2 та 7.8 встановлено так, що за гілками дерев їх не помітно, та відсутня дорожня розмітка. З приводу відсутності водійського посвідчення, позивачка в своїй заяві наполягає на тому, що воно було, але вона його пред`явила згодом, оскільки не могла одразу його знайти.

Згідно постанови серії АР № 841911 ОСОБА_1 порушила п. 2.2. та 2.1. а ПДР України. Порушення зафіксовано на відеозапис, відповідно до якого позивачка, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 по вул.. Азовстальській, 19/83 в Лівобережному районі м. Маріуполя, здійснила проїзд без зупинки перед дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». З цього ж відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 особисто підтвердила факт відсутності в неї при собі посвідчення водія.

Пунктом 2.2. додатку № 1 ПДР України знак «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Пунктом 2.1. а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за порушення даної норми ПДР України передбачена ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ст. 255 КУпАП складається протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюється порушникові його права і обов`язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Отже, інспектор патрульної поліції наділений повноваженнями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідної постанови про накладення стягнення в разі виявлення, на його думку, порушення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно наданого відеозапису, вина позивача в порушенні вимог ПДР України доведена в повному осбязі.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв в межах наданих повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку суб`єктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи.

Посилання позивачки на подвійне застосування штрафу в розмірі 425 грн. та 850 грн. суд вважає помилковим, оскільки резолютивна частина постанови АР № 841911 містить призначене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вказана сума штрафу підтверджується і відповідачем у відзиву на позовну заяву.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до Закону, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції в м.Маріуполі Планкевич Іллі Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. О. Матвєєва