Справа № 161/15678/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №161/15678/16-а

адміністративне провадження №К/9901/24001/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 161/15678/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду, прийняту 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого - Коваля Р.Й., суддів: Гуляка В.В., Святецького В.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Луцьке ОУПФУ) № 150 від 10 жовтня 2016 року за результатами розгляду її заяви від 05 жовтня 2016 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яким їй відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов'язати Луцьке ОУПФУ призначити та виплачувати їй пенсію за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», з дати звернення - з 05 жовтня 2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Як встановлено, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Луцького ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 05 листопада 1991 року).

Рішенням № 150 від 10 жовтня 2016 року Луцьке ОУПФУ відмовило ОСОБА_1 в задоволенні її заяви, з посиланням на те, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення виходив з того, що на час звернення позивача до ПФУ із заявою відсутні законодавчі підстави для призначення пенсії.

У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII суттєво звужене право позивача на пенсію за вислугу років. Відповідно до статті 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав особи не допускається.

Відповідач не надав заперечень проти касаційної скарги.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

На час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії порядок призначення пенсій прокурорам було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Тобто, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідною умовою для призначення пенсії за вислугу років був: стаж за вислугу років 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Проте, на час звернення до Пенсійного фонду стаж позивача за вислугу років складав менше ніж 23 роки.

Таким чином, оскільки стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах Пенсійний фонд України не порушив права позивача на пенсію.

Щодо посилання позивача на те, що Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII суттєво звужене його право на пенсію за вислугу років, суд зазначає таке.

У період дії статті 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26 липня 2011 року, що діяла до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.

Разом з тим, станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років.

Відтак, у період дії статті 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26 липня 2011 позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

Суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду, прийняту 21 червня 2017 року у справі № 161/15678/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду