Справа № 815/927/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/927/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Позивача: Христенко О.В.

Представника відповідача: Крилова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ООВК МОУ), в якому позивач просив визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо надання позивачу неповної публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 15.11.2017 року, та зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 повну, достовірну, точну інформацію, що запитувалася в інформаційному запиті від 15.11.2017 року за вхідним №8055.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.11.2017 року він звернувся з інформаційним запитом до ООВК МОУ, в якому, зокрема, просив надати інформацію (у вигляді витягів чи копій) про нормативно-правові акти, на підставі яких Одеський обласний військовий комісаріат діяв при нарахуванні пенсії позивачу та формуванні довідок про розміри складових грошового забезпечення ОСОБА_1 для здійснення головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перерахунків пенсії по пенсійній справі ЮО-092867; а також надати інформацію щодо вірної офіційної назви, підстави призначення і порядку розрахунку сум надбавок, перелічених у розділі: Підвищення або надбавки до пенсії протоколу передачі пенсійної справи ЮО-092867.

17.11.2017 року позивач отримав від Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України відповідь на запит, з якою він не погоджується, оскільки вважає, що інформація, яка була надана йому відповідачем, є неповною, недостовірною, та такою, що має на меті приховати явно безпідставні і протиправні рішення, дії та бездіяльність відповідача при призначенні (перерахунку) пенсії позивачу.

Вищезазначені обставини, стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивач у судових засіданнях 19.04.2018 року та 10.05.2018 року, посилаючись на обґрунтування, викладені у адміністративному позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях (а.с. 4-5; 29; 67), підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях 19.04.2018 року та 10.05.2018 року проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 38-43, 63-64) та зазначив, що Одеським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України було надано позивачу відповідь на інформаційний запит у повному обсязі інформації, якою володіє відповідач відповідно до його компетенції, та у строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI.

В частині запитуваної інформації, що не належить до відання відповідача, як до розпорядника інформації, запит позивача був переданий до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Судом під час слухання справи встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 з 23.03.1998 року є пенсіонером Збройних Сил України та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійна справа ЮО-092867). Позивач, згідно наданих до суду документів є також інвалідом війни 2 групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 5, зворотня сторінка, а.с. 7).

15.11.2017 року позивач звернувся із інформаційним запитом від 14.11.2017 року відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» до Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, в якому просив:

1) надати інформацію (у вигляді витягів чи копій) про нормативно-правові акти, на підставі яких при нарахуванні пенсії по справі ЮО-092867 та формуванні відповідних довідок для здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перерахунків пенсії, Одеський обласним військовим комісаріатом:

а) не було враховано підвищення пенсії за вислугу років у розмірі 350 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.15 Закону Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб (2262-ХІІ, в редакції ЗУ № 103/96-ВР Про внесення змін і доповнень до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб) в розрахунках як при нарахуванні пенсії, так і в протоколі передачі пенсійної справи до ГУПФ в Одеській області та в довідках;

б) нараховано явно занижений розмір надбавки, позначеної в протоколі передачі справи від 01.01.2007 року: 1 КАТЕГОРІЯ ЧАЕС (ПІД ЧАС СЛУЖБИ) ІНВАЛІД 2 ГР 15.50, а в розрахунку (додаток 5), датованому теж 01.01.2007, - Чорнобиль 14.93;

в) не було враховано у довідках № 25590 і №11765 надбавки, які перелічені в протоколі передачі справи у розділі Підвищення або надбавки до пенсії і надбавка за безперервну службу 90% та замінено: 100% збільшення грошового забезпечення на 50 % ЗА ОСОБЛИВО ВАЖЛИВІ ЗАВДАННЯ, а 33,3% премію на 10% у довідці №26590 і на 90-відсоткову у довідці № 11756;

2) надати інформацію щодо вірної (офіційної) назви, підстав призначення і порядку розрахунку сум надбавок (152.00,15.00, 50.00, 76.00), перелічених у розділі: Підвищення або надбавки до пенсії протоколу передачі пенсійної справи ЮО - 092867 (а.с. 6).

17.11.2017 року Одеський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України надав позивачу відповідь на запит в частині, а саме на 1 питання запиту, викладене у пункті «в» (а.с. 8).

При цьому відповідач у відповіді на запит зазначив, що надати копії нормативних актів, на які він посилається у відповіді на запит, у нього немає можливості у зв`язку із відсутністю копіювальної техніки, однак ці документи є у загальному вільному доступі на сайті Верховної ради України.

Запит на інформацію ОСОБА_1 від 15.11.2017 року в частині питання першого (п.п. «а» та «б»), та другого питання відповідач надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом №7898 від 17.11.2017 року, та повідомив про це позивача (а.с.9).

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі Закон №2939-VІ).

Згідно ст.1 Закон №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

З огляду на пункт 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною 3 ст.6 Закону №2939-VІ визначено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Стаття 14 Закону №2939-VІ встановлює обов`язок відповідача надавати достовірну, точну та повну інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону №2939-VІ закріплено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина 2 ст. 22 ЗУ № 2939-VI).

Згідно із частиною 3 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , відповідач, який є розпорядником публічної інформації, на його інформаційний запит від 14.11.2017 року надав йому неповну інформацію, оскільки направив його інформаційний запит в частині питання першого (п.п. «а» та «б»), та другого питання до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскільки питання, які були перенаправлені відповідачем до ГУ ФПФУ в Одеській області, належать саме до компетенції Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, а тому саме він був зобов`язаний надати позивачу відповідь на запит.

Представник відповідача в свою чергу в судовому засіданні зазначив про те, що Одеський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України не є розпорядником запитуваної інформації, оскільки відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби а деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII, призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1 та 2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України. Крім того, відповідно до статті 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489-V з 01.01.2007 року функції з призначення і виплати пенсії військовослужбовцям, які мають право на пенсійне забезпечення, були передані органами Пенсійного фонду України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як було зазначено ОСОБА_1 у судовому засіданні та не заперечувалось представником відповідача, при звільненні позивача на пенсію, питання призначення, нарахування, та виплати йому пенсії відносились до компетенції саме Одеського обласного військового комісаріату МО України.

Зазначений факт узгоджується з положеннями частини 2 статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (у редакції, що діяла до 2007 року), якою було визначено, що пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей згідно з цим Законом здійснювалось Міністерством оборони України, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону України, Управлінням державної охорони, органами управління інших військових формувань, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державною податковою адміністрацією України, Державним департаментом України з питань виконання покарань, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерством транспорту та зв`язку України в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим Законом України від 03.04.2007 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №857-V, статтю 10 Закону № 2262-XII було викладено в новій редакцій, та зазначено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ч.2 статті 10 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Статтею 99 Закону України від 19.12.2006 року №489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було встановлено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій, в тому числі призначених до введення в дію цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду через установи ВАТ "Ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера або за його бажанням через установи банків, з якими Пенсійним фондом України укладено відповідні договори, на підставі документів та у порядку, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

02 листопада 2006 року Кабінетом Міністрів України, було прийнято постанову №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», відповідно до п. 3 якої, зокрема, Міністерство оборони було зобов`язано забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - призначення і виплата пенсій), та до 1 січня 2007 року передати їх органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку.

Тобто з цього часу функції з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" були передані до органів Пенсійного Фонду України, зокрема, до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

При цьому, як встановлено судом, протоколом від 01.01.2007 року пенсійну справу позивача ЮО-092867 було передано до Головного управління ПФУ в Одеській області. Відповідно до зазначеного протоколу розмір пенсії позивача складав щомісячно 2647,08 грн., який був обрахований позивачу у розмірі 96% від його грошового забезпечення (посадовий оклад - 200, 00 грн., оклад за військове звання -135,00 грн., надбавка за вислугу років (40%) 134,00 грн.; збільшення грошового забезпечення на 100% - 469 грн.; робота з таємними документами (15%) 30, 00 грн.; надбавка за безперервну службу (90%) 871,20 грн.; та премія (33,3%) 612,45 грн.). До зазначеного розміру пенсії також увійшли підвищення та надбавки до пенсії (як інваліду війни 2 групи, учаснику та постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС) у загальному розмірі 293,5 грн. (а.с. 7).

На підставі викладеного суд доходить висновку, що питання, поставлені позивачем в підпунктах «а» та «б» пункту 1 та пункту 2 резолютивної частини запиту, а саме щодо підвищення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб №2262-ХІІ, розмірів надбавок до пенсії, визначених позивачу як інваліду війни 2 групи, учаснику та постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС, та порядку розрахунку сум цих надбавок відносяться до компетенції пенсійного органу. Отже дії відповідача, щодо перенаправлення інформаційного запиту ОСОБА_1 в цій частині до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Зазначений висновок суду також підтверджується наданою позивачем до суду відповіддю Головного управління ПФУ в Одеській області №1984/х-15 від 27.11.2017 року (а.с. 27-28), надісланою на адресу ОСОБА_1 за результатами розгляду пенсійним органом його інформаційного запиту, направленого до ГУ ПФУ в Одеській області Одеським обласним військовим комісаріатом.

Щодо надання позивачу відповіді на запит у частині п. «в» питання першого суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб довідки для перерахунку пенсії видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком №45.

Судом встановлено, та сторонами не заперечувалось, що після передачі пенсійної справи ОСОБА_1 ЮО-092867 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Одеським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України двічі: 27.02.2008 року та 22.05.2012 року видавались довідки на ім`я позивача відповідно №26590 (а.с.47) та №11765 (а.с.48) про складові грошового забезпечення (за посадою, за якою проходив службу ОСОБА_1 ) для здійснення ГУ ПФУ перерахунку йому пенсії.

При цьому (як вбачається із зазначених довідок) при їх видачі відбувалась зміна складових грошового забезпечення позивача по зрівнянню з даними протоколу від 01.01.2007 року при передачі пенсійної справу позивача ЮО-092867 до Головного управління ПФУ в Одеській області.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача 90%-ва надбавка за безперервну службу, 100%-ве збільшення грошового забезпечення та премія, встановлена у розмірі 33,3% за виконання особливо важливих завдань (зазначені у протоколі від 01.01.2007 року) втратили чинність відповідно до Указу Президента від 18.12.2007 року № 1234/2007 «Про внесення зміни до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України».

Надбавка у розмірі 50 % за виконання особливо важливих завдань та премія у розмірі 10% (зазначені у довідці №26590 від 27.02.2008 року) були встановлені з 01.01.2008 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Премія у розмірі 90% (зазначена у довідці №11765 від 22.05.2012 року) була встановлена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, як зазначено представником відповідача в судовому засіданні, наведену вище інформацію було повідомлено відповідачу при наданні відповіді на його інформаційний запит від 14.11.2017 року з посиланнями на положення вищенаведених нормативних документів.

Це також підтверджується змістом відповіді Одеського ОВК на адресу ОСОБА_1 та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

Посилання ж відповідача при наданні відповіді позивачу на запит (в частині п. «в» питання першого), а також при направленні іншої частини інформаційного запиту до ГУПФУ в Одеській області, на положення Закону України «Про звернення громадян», а ні ЗУ від 13.01.2011року №2939-VI, суд не вважає порушенням відповідачем формальної процедури надання відповіді на запит до публічної інформації, оскільки Одеським обласним військовим комісаріатом не було фактично порушені строки надання відповіді на запит, або направлення його належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це запитувача.

Суд вважає помилковою позицію позивача і щодо порушення Одеським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України положень частини 2 ст. 22 ЗУ №2939-VІ щодо неможливості надання позивачу (як запитувачу) копій нормативних документів (Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 та постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294, та від 23.04.2012 року № 355) через їх доступність на сайті Верховної ради України, виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, Міністерство юстиції України відповідно до покладених на нього завдань здійснює державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, а також інших органів, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, забезпечує ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, надання інформації з нього, здійснює офіційне опублікування нормативно-правових актів, чинних міжнародних договорів України, рішень Європейського суду з прав людини щодо України в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України".

Відповідно до Указу Президента України від 27 червня 1996 року № 468 "Про Єдиний державний реєстр нормативних актів" на Міністерство юстиції України покладено ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (далі - Реєстр), розроблення організаційних заходів та впровадження методологічних принципів, створення фонду нормативних актів та підтримання їх у контрольному стані, надання інформації про них.

Інформація з інформаційного фонду Реєстру є публічною інформацією у формі відкритих даних, що підлягає оприлюдненню і регулярному оновленню на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на офіційному веб-сайті Мін`юсту відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Доступ до інформації з інформаційного фонду Реєстру, оприлюдненому на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на офіційному веб-сайті Мін`юсту, є вільним та безоплатним.

Інформація з інформаційного фонду Реєстру підлягає наданню на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що розпорядником публічної інформації щодо надання нормативно-правових актів відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» є Міністерство юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому позивачем в обґрунтування своїй позиції щодо вчинення відповідачем протиправних дій та бездіяльності шляхом надання йому неповної відповіді на його інформаційний запит задля приховування своїх незаконних рішень, не було надано суду жодних належних доказів, правових обґрунтувань та не зазначено фактів.

Посилання позивача на порушення Одеським ОВК вимог Конституції України, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, шляхом невірного визначення у довідках про грошове забезпечення позивача його складових та розміру, або невірного розрахунку органами пенсійного фонду розміру пенсії ОСОБА_1 , не є предметом розгляду в адміністративній справі №815/927/18 та не свідчать про порушення його прав та інтересів у сфері суспільних правовідносин щодо отримання публічної інформації, з приводу яких він звернувся до суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем доведено, що Одеський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України при наданні відповіді на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 14.11.2017 року діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

На зазначений висновок суду також не впливає наданий до суду позивачем новий запит до публічної інформації, надісланий позивачем до Одеського обласного військового комісаріату 03.05.2018 року, та відповідь на нього від 07.05.2018 року №3341 (а.с. 68-70), оскільки правовідносини позивача з відповідачем щодо отримання публічної інформації за цим запитом не відносяться до предмету адміністративного позову у справі №815/927/18.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011року № 3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 6) про визнання протиправними дій та бездіяльності, та зобов`язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 15 травня 2018 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.