Справа № 336/2338/18
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.. 2-а/336/215/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця,

за участю представників учасників справи:

представника позивача Бурлака О.В.(на підставі довіреності від 01.02.2018 р.)

представника відповідача ОСОБА_3.(на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 26.04.2018 р.)

відповідача ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий 23.01.2009 р.)

В С Т А Н О В И В:

03.05.2018 року Шевченківський РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекістан ОСОБА_1, 07.04.2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.11.2014 року до України прибув громадянин Республіки Узбекістан ОСОБА_1 по паспортному документу серії НОМЕР_1, виданий 23.01.2009 року, дійсний до 06.04.2018 року.

10.11.2016 року під час відпрацювання м. Запоріжжя співробітниками Управління боротьби зі злочинами, пов*язаними з торгівлею людьми ГУНП в Запорізький області був виявлений громадянин Республіки Узбекістан ОСОБА_1, який порушив правила перебування іноземців на території України, оскільки з 14.02.2015 року ОСОБА_1 перебуває на території України після закінчення законного терміну перебування.

В зв*язку із цим ОСОБА_1 був доставлений до Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області.

Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол, та ухвалена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., який сплачений ОСОБА_1

10.11.2016 року Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянина Республіки Узбекістан ОСОБА_1, який був зобов*язаний залишити територію України у термін до 08.12.2016 року.

10.11.2016 року до Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області направлено повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення ОСОБА_1

Громадянин ОСОБА_1 належним чином був ознайомлений з даним рішенням, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

Посилаючись на те, що на теперішній час громадянин Республіки Узбекістан ОСОБА_1 рішення про примусове повернення Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 10.11.2016 року не виконав, перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, продовжує злісно ухилятись від виконання рішення. ОСОБА_1 грубо порушує законодавство України, у зв'язку з чим має бути примусово видворений з України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав викладених в ньому.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не оспорював зазначені в позові обставини, обґрунтованих заперечень проти задоволення позову не надав. Пояснив, що в зв*язку із браком коштів не мав можливості покинути територію України. На теперішній час, він забронював квитки на літак, та має намір у найближчий час покинути країну.

В судовому засіданні захисник, пояснив, що підстави для негайного виконання рішення про видворення відповідача відсутні, оскільки відповідач в добровільному порядку має намір покинути територію України.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов є законним та обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Узбекістан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України у 2014 році в приватних справах, по паспортному документу серії НОМЕР_1, виданий 23.01.2009 року, дійсний до 06.04.2018 року.

На теперішній час ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1.

З наданих позивачем доказів було встановлено, що громадянин Республіки Узбекістан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно перебуває на території України з 14.02.2015 року, в зв*язку із чим, відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та постанова серії ПР МЗП №135584 від 10.11.2016 року якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., який він сплатив.

Головним спеціалістом Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Бурлака О.В. 10.11.2016 року було прийнято рішення, яке затверджено начальником Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Шевченко О.В. про примусове повернення за межі України відповідача та зобов'язано його покинути територію України у термін до 08.12.2016 року. Вказане рішення про примусове повернення ОСОБА_1

З прийнятим рішення відповідач був ознайомлений під особистий підпис та повідомлений про те, що у разі не виконання вищевказаного рішення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачені підстави щодо заборона щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства. Так, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Як було встановлено судом, відповідачпритягувався до адміністративної відповідальності за порушення порядку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та було прийнято рішення про примусове його повернення за межі України. Однак, самостійно у чітко визначені терміни відповідач територію України не покинув.

Крім того, судомвстановлено, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. При розгляді даної справи жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Встановивши, що відповідач незаконно перебуває на теріторії України з 14.02.2015 року, суд дійшов до висновку, що позивач обгрунтовано звернувся до суду із позовом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач порушив вимоги законодавства України, й відповідно до вимог частини 1 статті 30 цього ж Закону підлягає видворенню, тому вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4,9,26,30,31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 6, 7, 8, 9, 73-79, 210-211,242-246, 288,289Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекістан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, виданий 23.01.2009 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.А. Галущенко

10.05.18