Справа № 826/16272/17
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 березня 2018 року № 826/16272/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Донця В.А., секретаря судового засідання Касьяненко А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За участю представників: позивача - адвокат ОСОБА_2; відповідача - Мисак О.В.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про: визнання протиправним та скасування наказу заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08.11.2017 №1265 о/с "Щодо особового складу" в частині звільнення поліцейського відділення №5 (із забезпечення проїзду) батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію"; визнання протиправним та скасування наказу заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.09.2017 №727 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1"; визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування за фактом можливого вимагання неправомірної винагороди старшим сержантом поліції ОСОБА_1 від 26.09.2017; поновлення з 09.11.2017 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділення №5 (із забезпечення проїзду) батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані накази та висновок службового розслідування є рішеннями, що прийняті всупереч підстав та способу, які передбачені Конституцією України, Закону України "Про Національну поліцію", Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів. На думку представника позивача, накази від 29.09.2017 № 727 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1." та від 08.11.2017 №1265 о/с "Щодо особового складу", якими до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з посади, є передчасним і не відповідає тяжкості проступку позивача та обставинам, за яких його вчинено. Підставами позову зазначено помилковість застосування відповідачем "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ", проведення службового розслідування без дотримання вимог "Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ", оскільки встановлені службовим розслідуванням обставини не відповідають об'єктивним даним, вступна та резолютивна частини висновку є суперечливими, службовим розслідуванням не встановлено мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, настання негативних наслідків, не взято до уваги особу позивача, який має вищу юридичну освіту, лише один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, має більше 20 років стажу.

Під час судового розгляду справи, представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також представник позивача наголосив, що крім наведених підстав суду слід взяти до уваги, що висновок службового розслідування підписаний не уповноваженим складом комісії.

Представник ГУНП у м. Києві в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, з підстав викладених у відзиві, та зазначила, що службовим розслідуванням вина позивача в грубому порушенні службової дисципліни доведена повністю. Представник наголосила, що позивач вступив у неділові стосунки з водієм, протягом значного часу вів перемовини, не повідомляючи службових осіб патрульної служби про порушення водієм правил дорожнього руху для вирішення питання про притягнення його до відповідальності, чим було порушено приписи Закону України "Про національну поліцію", "Правил етичної поведінки поліцейських", відповідного положення про підрозділ, за що і було позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів поліції.

Ухвалою суду від 12.01.2018 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті. В судових засіданнях оголошувались перерви для подання письмових доказів, а також для технічного забезпечення дослідження електронних доказів.

На підставі статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Як убачається з послужного списку, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, особистий НОМЕР_5, з 25.11.1996 проходив службу в Збройних Силах України на посаді стрільця, з 09.03.1999 - інспектор ДПС, з 07.11.2015 - перейшов на службу до поліції, з 05.05.2016 - обіймав посаду поліцейського відділення №5 (із забезпечення проїзду) батальйону супроводження.

Наказом від 28.08.2017 №1168 "Про призначення та проведення службового розслідування" заступником Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві призначено службове розслідування та створено комісію.

За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом можливого вимагання неправомірної винагороди старшим сержантом поліції ОСОБА_1 від 26.09.2017, який затверджено 26.09.2017 заступником Голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві полковником поліції ОСОБА_5

Наказом заступника Голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.09.2017 №727 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1." на поліцейського відділення №5 (із забезпечення проїзду) батальйону супроводження старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у дискредитації звання поліцейського, вступу у неділові стосунки з водієм В. та наданні керівництву батальйону супроводження неправдивих відомостей щодо зйомки відеосюжету журналістами телеканалу СТБ, у наслідок порушення абзаців другого, п'ятого та сьомого частини першої статті 7 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України", абзаців першого, другого пункту 1 розділу 2 "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпункту першого, другого пункту першої статті 18 Закону України "Про національну поліцію".

Наказом заступника Голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві 08.11.2017 № 1265 о/с "Щодо особового складу" позивача звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Наведені обставини представникам сторін не заперечувались.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" в разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина перша). Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга).

Станом на час проведення службового розслідування щодо позивача на підставі наказу від 28.08.2017 №1168 Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено не було.

Пунктом 9 Розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 №901-VIII поширено на поліцейських дію "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" (Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції".

Відповідно до частини першої статті 1 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України", затвердженого Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №3460-IV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок, за статтею 2 Дисциплінарного статуту, невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Як уже зазначалось, підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували висновки службового розслідування про порушення ОСОБА_1 абзацу другого, п'ятого та сьомого частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту, абзаців першого, другого пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпункту першого, другого пункту першої статті 18 Закону України "Про національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників (абзац другий); дотримуватися норм професійної та службової етики (абзац п'ятий); у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб (абзац сьомий).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ. Основні вимоги до поведінки поліцейського "Правил етичної поведінки поліцейських", затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706 під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (абзац другий).

Частиною першою статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (пункт 1); професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва (пункт 2).

Наказом заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 28.08.2017 №1168 "Про призначення та проведення службового розслідування" призначено службове розслідування в зв'язку з повідомленням 21.08.2017 об 00:11 год. чергової частини Оболонського управління поліції про те, що по вул. Богатирській, 30 у м. Києві на стаціонарному посту поліцейський зупинив автомобіль НОМЕР_1 та вимагав від водія грошову винагороду за нескладення адміністративних матеріалів.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (частина перша); службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць (частина друга).

Висновок службового розслідування затверджено 26.09.2017, тобто в межах місячного строку.

Згідно з висновком, під час службового розслідування встановлено, що згідно з постовою відомістю розстановки нарядів для забезпечення публічної безпеки і порядку, безпечного і безперешкодного проїзду під час супроводження автомобілів з посадовими особами, стосовно яких здійснюється державна охорона, виявлення автомобілів, якими незаконно заволоділи з 20:00 год. 20.08.2017 до 08:00 год. 21.08.2017 на стаціонарний пост по вулиці Богатирській у м. Києві заступив поліцейський відділення №5 (із забезпечення проїзду) батальйону супроводження старший сержант ОСОБА_1

20.08.2017 о 23:30 год. ОСОБА_1 було зупинено автомобіль КІА, номерний знак НОМЕР_2, водій якого у темну пору доби не увімкнув фари ближнього світла, чим порушив вимоги пункту 19.1 "Правил дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Зазначена обставина представником позивача не заперечувалась.

Підійшовши до водія, ОСОБА_1 привітався, відрекомендувався, пояснив причину зупинки та запропонував пред'явити для перевірки документи. Під час перевірки у громадянина В. документів у ОСОБА_1 виникла підозра, що в нього наявні ознаками алкогольного сп'яніння, водночас жодної законної ознаки сп'яніння не назвав. Всупереч інтересам служби ОСОБА_1 почав вести розмову, яка не стосується розгляду адміністративного правопорушення, не викликав на місце зупинки наряд патрульної поліції для документування виявленого правопорушення. При спробі документування хабара, ОСОБА_1 не попередив водія про незаконні дії, з його боку, не викликав на місце слідчо-оперативну групу, не повідомив негайно про вказаний факт своє керівництво, Вступив з водієм у неділові стосунки та надав керівництву батальйону супроводження неправдиві відомості щодо вищевикладеної події.

Зі змісту письмових пояснень позивача вбачається, що ним не визнано порушення вимог чинного законодавства під час зупинки водія автомобіля НОМЕР_3. У поясненнях зазначається, що після зупинки було з'ясовано, що водій вживав алкогольні напої, відповідно необхідною була перевірка водія на стан сп'яніння. Після того як водій зрозумів, що не ведеться відеозапис, почав пропонувати хабар, що намагався зафіксувати ОСОБА_1, зупиняючи інші автомобілі, проте водії відмовились бути присутніми в документуванні. Після невдалих спроб зафіксувати спробу дачі хабара водієм автомобіля КІА позивач вирішив повідомити наряд патрульної поліції про вчинення водієм адміністративного правопорушення та про підозру щодо стану сп'яніння водія. Після чого з'явилися люди з камерою та повідомили про вимагання хабара у водія.

В рапорті від 21.08.2017 ОСОБА_1 зазначає, що коли зрозумів про те, що водій пропонує хабар почав йому "підігрувати", називаючи суми 1000,00 грн., 3600,00 грн. З метою документування хабара він заходив у постовий будинок, але зрозумів, що заряд мобільного телефону низький, що унеможливило документування в такий спосіб. Після невдалої спроби залучити свідків серед водіїв, які були зупинені разом з сержантом поліції ОСОБА_7, позивач повідомив водієві про необхідність проходження тесту на алкоголь.

Старший сержант поліції ОСОБА_7 надав письмові пояснення, де вказав, що ОСОБА_1 зупинив автомобіль НОМЕР_3, розмовляв з водієм 15-20 хвилин, потім підійшов і попросив допомогти зафіксувати спробу дачі хабара, однак водії зупинених автомобілів відмовились. Про невдалу спробу документування хабара наряду патрульної поліції не повідомлялось. Подібні пояснення відображені в рапорті ОСОБА_7 від 21.08.2017.

ОСОБА_8, журналіст, підтвердила зупинення поліцейським автомобіля її колеги ОСОБА_9, проте розмови не чула. Після повідомлення водієм про пропозицію поліцейського відкупитись, вийшла з укриття, викликала поліцію.

ОСОБА_9, режисер, підтвердив, що його було зупинено ОСОБА_1, який запідозрив його у вживанні алкогольних напоїв, попросив вийти з авто, розповів про відповідальність. ОСОБА_9 відмовився проходити тест за допомогою мобільного пристрою, після чого працівник поліції почав натякати на хабар та озвучив суму хабара та повідомив, що це задоволення не дешеве. Розмова тривала 25 хвилин. Також у поясненнях зазначено, що під час зупинки на стаціонарному посту знаходилось два автомобілі поліції.

ОСОБА_10, лейтенант поліції, надав пояснення, повідомивши про нагляд разом з колегою лейтенантом за дорожнім рухом на стаціонарному посту з 23:50 год. 20.08.2017, неподалік посту знаходився автомобіль КІА, через 10-15 хв. сержант поліції ОСОБА_1 повідомив про необхідність проведення тесту на алкоголь водія автомобіля КІА, також сержант пояснив, що автомобіль перебував біля стаціонарного посту близько години.

Судом було досліджено електронні докази, які надані представником відповідача до відзиву. Зокрема, відеозапис 02.08.2018 - експеримент хабар, який триває 18:40 хв. З відеозапису вбачається, що в темну пору доби поліцейський, старший сержант зупиняє автомобіль у зв'язку з порушенням правил дорожнього руху - автомобіль рухався з вимкненими фарами. Поліцейський зауважив, що у водія червоні очі і наявний характерний запах у салоні автомобіля. Водій повідомив, що "сиділи ще трішки зранку". Далі розмова стосується необхідності проходження водієм тесту на алкоголь. На відео (03:34 хв.) поліцейський пропонує водію відійти від автомобіля та повідомляє про те, що він має намір здійснити оформлення, документування випадку, на запитання водія роз'яснює (05:07 хв.) чим загрожує йому встановлення факту водіння в нетверезому стані - штраф та позбавлення права керування, далі (з 06:43 хв.) водій починає натякати поліцейському на хабар, просить йому допомогти, поліцейський повідомляє (08:30 хв.), що відповідальність водій повинен понести в будь-якому випадку, але як це буде виглядати повинен вирішити водій, далі водій зазначає про те, що кожного дня йому потрібен автомобіль, поліцейський розмірковує про те як можна допомогти водію та зазначає (09:33 хв.), що все залежить від того, чи влаштує це обидві сторони, водій запитує "скільки" (09:52 хв.) у відповідь поліцейський зазначає, що не буде нічого говорити, бо не ті часи, але якщо це буде вирішуватись, то це задоволення не з дешевих (10:10 хв.), далі водій пояснює, що в нього не достатньо готівки, пропонує почекати, щоб хтось привіз гроші або щоб йому надали можливість скористатись банкоматом, пропонує поліцейському разом проїхати до банкомату або щоб автомобіль поліції його супроводжував, у відповідь поліцейський запитав (13:31 хв.), на що слід розраховувати, в свою чергу водій пропонує назвати суму поліцейському, який відмовляється, водій називає тисяча (13:50 хв.), поліцейський знову роз'яснює про наслідки покарання за водіння в нетверезому стані - штраф 10000,00 грн. та позбавлення права керування, водій повідомляє, що в нього на картковому рахунку 3500,00-4000,00 грн., поліцейський повідомляє (14:33 хв.), що зазвичай це половина від офіційного, водій просить його відпустити за грошима, веде перемовини яким чином можна отримати та віддати гроші, водій зазначає (16:35 хв.) про прибуття колег поліцейського, (17:24 хв.) на відео видно біля будівлі стаціонарного посту патрульний автомобіль поліції з проблисковим маячками, водій пропонує (17:32 хв.) три шістсот, поліцейський зазначає про необхідність все зробити правильно, (18:34 хв.) поліцейський пропонує водієві сісти в автомобіль, а у разі коли підійдуть - повідомити, що водій чекає коли підвезуть технічний паспорт.

Представник позивача заперечив щодо допустимості та достатності такого доказу, оскільки відео могло бути змонтованим та не підтверджує дисциплінарного проступку ОСОБА_1 Водночас представник не заперечив, що на відео старший сержант поліції ОСОБА_1

Суд вважає наведений доказ допустимим, оскільки не встановлено його отримання з порушенням порядку, визначеного законом, водночас Дисциплінарний статут не передбачає особливостей щодо доказування дисциплінарного проступку. Як убачається з висновку службового розслідування, доказ отримано під час здійснення журналістами своєї професійної діяльності.

На думку суду, досліджене відео свідчить про відсутність наміру у позивача зафіксувати порушення правил дорожнього руху та з'ясувати чи перебував водій у стані алкогольного сп'яніння, оскільки протягом 18 хвилин жодних дій, які б свідчили про такі наміри не вчинено. Водночас, з розмови позивача та водія вбачається, що поліцейський вів перемовини про отримання грошової винагороди від водія.

Відповідно до "Положення про батальйон супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві", затвердженого наказом ГУНП у м. Києві від 25.04.2016 №334 до функцій батальйону віднесено інформування підрозділів територіальних органів Національної поліції України та компетентні служби щодо виявлених правопорушень та інших подій у сфері підтримання публічної безпеки і порядку, а також охоронюваних прав і свобод людини (пункт 7 Розділу ІІІ), працівники батальйону під виконання службових обов'язків уповноважені вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок <...>, самостійно чи у взаємодії з підрозділами поліції обмежувати та забороняти рух транспорту <...>, зупиняти транспортні засоби відповідно до вимог законодавства (пункти 1, 3. 6 Розділу ІV).

Позивачем наведених вимог виконано не було, зокрема, не вчинено дій, які б свідчили, що він намагався повідомити патрульних, які знаходились біля стаціонарного посту, про вчинення водієм адміністративного правопорушення та про необхідність проходження ним тесту на вміст алкоголю в крові. Натомість, з дослідженого відеозапису вбачається, що позивач пропонує водієві посидіти в автомобілі та роз'яснює яким чином пояснити поліцейським, у разі необхідності, причину зупинки (відсутність технічного паспорту).

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком службового розслідування щодо невиконання позивачем Закону України Про "Національну поліцію", Правил етичної поведінки поліцейських та вимог "Положення про батальйон супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві".

Щодо висновку про дискредитацію звання поліцейського, то суд вважає помилковими доводи представника позивача, що такий висновок є передчасним, оскільки телевізійна передача, в якій висвітлено відповідну подію була продемонстрована після складення висновку службового розслідування. В даному випадку, на думку суду, для висновку про дискредитацію звання поліцейського достатньо того, що позивач, зупинивши водія не вчинив дії щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та встановлення наявності алкоголю у крові водія, водночас вів перемовини про можливість отримання винагороди. Відповідно оприлюднення такої подіє не впливає на зазначений висновок. Така поведінка позивача є достатньою для висновку про дискредитацію звання поліцейського.

Щодо іншого електронного доказу - програми "Інсайдер" (випуск від 12.10.2017) то суд вважає цей доказ недопустимим, оскільки надане відео змонтоване, передача містить суб'єктивні висловлювання та коментарі автора, не вбачається за можливе чітко встановити в якій послідовності відбувались події.

Представник позивача стверджував, що висновок службового розслідування підлягає скасуванню й з тих підстав, що його не підписано одним з членів комісії.

Відповідно до "Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пункт 2.1), що службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії (пункт 3.2), підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин (пункт 8.1), висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (пункт 8.7).

Представник відповідача пояснила, що висновок службового розслідування не підписаний заступником начальника відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення капітаном поліції Семереєм Б.В., оскільки він перебував у відпустці.

Оскільки "Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України" не визначено обов'язку підпису всіма членами комісії, суд вважає доводи позивача необґрунтованими, а висновок службового розслідування оформленим належним чином.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що висновки службового розслідування щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтвердженні, дослідженими судом доказами, відповідно доводи позивача про його необґрунтованість є безпідставними.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ (пункти 1-8).

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статут при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (частина десята), звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (частина п'ятнадцята).

Представник позивача наполягав, що дисциплінарне стягнення застосовано непропорційно, оскільки не взято до уваги критерії, які визначені наведеною нормою.

Суд погоджується з доводами позивача про необхідність врахування усіх обставин для застосування дисциплінарного стягнення.

Як убачається з послужного списку та висновку службового розслідування, позивач на час притягнення до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним наказом не мав непогашених дисциплінарних стягнень, за час служби двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, дванадцять разів заохочувався подяками та грошовими преміями, нагороджений медаллю "За сумлінну службу" ІІІ ступеня, стаж служби 20 років та 27 днів. Наведені обставини, є вагомими для врахування їх під час застосування дисциплінарного стягнення. Однак, як уже зазначалось позивач у своїх поясненнях щодо досліджуваної події не визнав проступку, повідомив суперечливі факти, зокрема, щодо вчинення дій для фіксування спроби дати хабар за допомогою мобільного телефону чи свідків, а як уже констатував суд, то протягом 18 хвилин поведінка позивача свідчила про відсутність наміру вчиняти дії для повідомлення патрульної поліції або іншим чином зафіксувати порушення водієм правил дорожнього руху та необхідності з'ясування чи перебуває водій у стані алкогольного сп'яніння. Щодо наслідків, то суд також зазначав, що наслідком є дискредитація позивачем звання поліцейського, що є суттєвим. Відповідно рішення про звільнення було прийнято з урахуванням всіх обставин, які слід було врахувати, пропорційно вчиненому позивачем проступку.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється в зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На думку суду, помилковими є твердження позивача про застосовність до спірних відносин "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, позаяк підстави звільнення працівника поліції визначені в Закону України "По національну поліцію", який підлягає застосуванню.

З огляду на встановлення судом обґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, співмірності застосування такого стягнення вчиненому проступку, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказів заступника Голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві від 29.09.2017 №727 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого сержанта поліції ОСОБА_1" та від 08.11.2017 №1265 о/с "Щодо особового складу" в частині звільнення поліцейського відділення №5 (із забезпечення проїзду) батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції, відповідно не підлягають задоволенню вимоги щодо поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування за фактом можливого вимагання неправомірної винагороди старшим сержантом поліції ОСОБА_1 від 26.09.2017, то суд вважає, що в задоволенні такої вимоги також слід відмовити, оскільки правові підстави для закриття провадження у справі в цій частині в КАС України відсутні. Висновок службового розслідування не є актом, який в розумінні КАС України впливає на права, інтереси позивача, встановлює обов'язки, таким актами є оскаржувані накази. Отже, з урахуванням змісту позовних вимог, у позивача відсутнє порушене право, яке підлягало б захисту. Водночас, відсутність спору не є підставою для закриття провадження у справі відповідно до статті 238 КАС України, де визначено вичерпний перелік підстав. Тому суд вважає, що в задоволенні такої вимоги слід відмовити. При цьому судом взято до уваги, що спірні відносини стосуються поновлення позивача на публічній службі, відповідно відносяться до юрисдикції адміністративних судів. Положення частини третьої статті 124 Конституції України, за яким юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір <...> за відсутності відповідного положення в процесуальному законі не можуть тлумачитись як підстава для закриття провадження у справі.

Щодо строків звернення до суду, то суд вважає, що позивачем дотримано місячний строк, встановлений статтею 122 КАС України, для подання позову про оскарження наказу від 08.11.2017 №1265 о/с, оскільки позов подано до суду 07.12.2017, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, в якому надійшов позов. Стосовно наказу від 29.09.2017 №727, то позивачем пропущено місячний строк, водночас суд вважає, що оскільки наказ реалізовано від 08.11.2017, позивач продовжував виконувати службові обв'язки, статтею 21 Дисциплінарного статуту передбачено тримісячний строк для оскарження дисциплінарного стягнення як досудова процедура врегулювання спору, який не сплив на час подання позовної заяви. Крім того у матеріалах справи міститься листок непрацездатності серія АДІ №456100, відповідно до якого позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 18.10.2017 до 31.10.2017. На підставі наведеного суд вважає, що строк пропущеного з поважних причин.

Відповідно до частини п'ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат <...> судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як убачається з матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1920,00 грн. (квитанція про сплату судового збору від 07.12.2017 № 0.0.910725869.1)

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами судових витрат, такі витрати присудженню з Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1)

Відповідач - Головне управління Національної поліції у м. Києві (ідентифікаційний код 40108583, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 15)

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

Суддя В.А. Донець