Справа № 826/8902/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 травня 2018 року № 826/8902/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний Союз» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Будівельний Союз» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.05.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки акут від 10.04.2017 №143/26-15-14-01-05/32207880 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Будівельний Союз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016» в частині порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України є необґрунтованим та спростовано наявним матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

В судовому засіданні, за згодою сторін, відповідно до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній станом на 03.10.2017) ухвалено про вирішення справи в поряду письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Будівельний Союз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатом якої складено акт від 10.04.2017 №143/26-15-14-01-05/32207880 (далі – акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено, зокрема, порушення п. 198.3, п. 198.6 ст 198, п 201.1, п. 201.10 ст 201, п. 200.1 ст 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 287 787 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 431 681 грн. (за основним платежем 287 787 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 143 894 грн.).

За результатом адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Підставою для висновку податкового органу про наявність порушень позивачем податкового законодавства слугували наступні обставини відображені в акті, а саме:

- на адресу ТОВ «Євробуд-Сіті» направлено запит з метою підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин з позивачем, який повернувся не вручений з відміткою поштового відділення про відсутність товариства за вказаною адресою.

- згідно ЄРПН постачальником товару ТОВ «Євробуд-Сіті» були ТОВ «Аура Груп» та ТОВ «Аберфорд», отже ТОВ «Євробуд-Сіті» реалізувало позивачу товар ввезений на митну територію України , проте в податкових накладних не вказано код товару згідно УКТ ЗЕД.

Згідно зі ст. 93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 45.2. ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо, проте не є доказом безтоварності операцій з контрагентами.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Євробуд-Сіті» укладено договір поставки від 15.11.2015 №151115-1, в ході виконання якого ТОВ «Євробуд-Сіті» на адресу позивача виписано податкові накладні від 30.11.2015 , які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

за визначенням, наведеним у пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, «податковий кредит» – це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов’язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу 1 статті 198.6 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до у п. 201.1 ст. 201 ПК України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Як зазначено вище та не заперечується відповідачем податкові накладні від 30.11.2015 виписані ТОВ «Євробуд-Сіті» на адресу позивача зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте в таких накладних не вказано код згідно УКТ ЗЕД, тобто накладні оформлені з порушенням п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Оскільки позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі податкових накладних оформлених з порушенням п. 201.1 ст. 201 ПК України, що відповідно до абзацу 1 статті 198.6 ПК України позбавляє права позивача на віднесення суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів підтверджених такими податковими накладними, (оформленими з порушенням вимог статті 201 ПК України), а відтак висновок податкового органу про порушення позивачем 198.3, п. 198.6 ст 198, п 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України є обґрунтованим, що вказує на правомірність прийнятого на підставі такого висновку податкового повідомлення-рішення від 04.05.2017 №.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами статей 77-78, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII “Перехідні положення” КАС України в редакції Закону №2147-VIII.

Суддя В.І. Келеберда