Справа № 161/15153/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №161/15153/16-а

адміністративне провадження №К/9901/9433/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року (прийняту у складі судді Олексюка А.В.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів Кухтея Р.В., Носа С.П., Яворського І.О.)

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Луцької міської ради,

третя особа - Виконавчий комітет Луцької міської ради,

про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчий комітет Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати пункт 9.3.5, пункт 9.4.2, пункт 9.4.3, пункт 9.4.4 та пункт 9.4.5 Правил благоустрою м. Луцька, затверджених рішенням Луцької міської ради № 44/2 від 29 Липня 2009 року (далі - Правила).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву до неї

У своїй касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає його необґрунтованим просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві відповідач погоджується з рішенням судів попередніх інстанцій, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити повністю, а рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Конституція України 28 червня 2006 року № 254к/96-ВР (далі - Конституція України)

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06. Вересня 2005 року (далі - Закон №2807-IV)

Частина перша статті 1. Благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Стаття 5. Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Пункт 1, 5 частини другої статті 10. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів а також здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо.

Частина перша, друга статті 20. Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Пункт 1 частини першої статті 34. Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Частина перша, друга статті 40. Самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 № 280/97-ВР (далі - Закон 280/97- ВР)

Стаття 1. Виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Пункт 5 частини першої статті 26. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Підпункт 7, пункт «а» стаття 30. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян

Підпункт 3, пункт «б» стаття 31. До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу;

Частина перша статті 73. Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI)

Частина четверта статті 28. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Правила благоустрою міста Луцька, затверджені рішенням Луцької міської ради від №44/2 від 29 липня 2009 «Про Правила благоустрою міста Луцька»

Підпункт 9.3.5. Малі архітектурні форми та тимчасові споруди, які розміщені (встановлені або збудовані) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самочинно розміщеними малими архітектурними формами, тимчасовими спорудами чи конструкціями, а використання земельної ділянки під ці споруди класифікується, як самовільне зайняття/захоплення землі. Вищезазначені об'єкти підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення. Якщо особа, що здійснила самовільне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, не здійснила демонтаж у визначені приписом строки, демонтаж малих архітектурних форм та тимчасових споруд здійснюється в порядку, встановленому цими Правилами. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, не набуває права власності на них.

Підпункт 9.4.1. Демонтаж, перевезення, зберігання самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд та конструкцій, власники яких ухиляються від демонтажу (або власники яких не відомі), відновлення благоустрою на місці самовільного їх встановлення, здійснюється за кошти місцевого бюджету. Відшкодування завданих збитків здійснюється в установленому порядку

Підпункт 9.4.2. Рішення про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій приймається виконавчими органами Луцької міської ради.

Підпункт 9.4.3. При виявленні самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій, скликається комісія з представників департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Муніципальної поліції, міського відділу внутрішніх справ (за згодою), особи, яка здійснила самовільне встановлення малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій (у разі її присутності), для їх огляду, про що складається акт.

Підпункт 9.4.4. Після складання акта на демонтаж малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій, ці об'єкти опечатуються та перевозяться на майданчик тимчасового зберігання, де передаються відповідальній особі під розпис.

Підпункт 9.4.5. Демонтовані малі архітектурні форми, тимчасові споруди чи конструкції видаються власнику, або його представнику після оплати ним збитків, понесених під час проведення демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій, відновлення порушеного благоустрою.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить звертає увагу на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, розміщення тимчасових споруд на території міста Луцька регламентується правилами розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Луцька, затверджених рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 серпня 2012 року за № 528-1, прийнятих на підставі Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 січня 2011 року за № 244.

Також, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до вимог Закону 280/97-ВР, Закону №2807-IV та на підставі рішення Луцької міської ради від 25 липня 2007 року №16/14 «Про створення Управління муніципальної поліції Луцької міської ради» з метою забезпечення на території міста законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів територіальної громади, для здійснення постійного контролю за станом благоустрою та притягнення до відповідальності порушників законодавства про благоустрій та Правил, з питань незаконної торгівлі та самовільного будівництва було створено Департамент муніципальної поліції Луцької міської ради.

Щодо доводів касатора, щодо незаконності оспорюваних положень Правил, то Суд вважає їх безпідставними, адже судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Правила прийняті відповідно до вимог Конституції України та Закону 280/97-ВР компетентним органом у межах та у спосіб своїх повноважень.

Крім того, виходячи з системного аналізу Правил, Суд звертає увагу на таке - оскаржені пункти жодним чином не порушують права власника на тимчасову споруду, а лише регулюють порядок розміщення та утримання малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій та не наділяють департамент муніципальної поліції Луцької міської ради по демонтажу (знесення) об'єкта, що є власністю позивача.

Разом з тим, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що Правила не є рішенням суб'єкта владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій, адже у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суб'єкта владних повноважень слід розуміти як правові акти індивідуальної дії так і нормативно-правові акти, тому Правила в свою чергу не можуть бути предметом спору. При цьому слід зазначити, що предметом спору може бути саме рішення суб'єкта владних повноважень яким були затверджені дані правила.

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, судами першої та апеляційної інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої та постанову апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі №161/15153/16-а залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич