Справа № 806/1864/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Житомир справа № 806/1864/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Захарко О.В.,

за участю: представника відповідача Шевчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії щодо виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за періоди з 2000року по 2012рік.

Позивач зазначає, що проходив службу в органах внутрішніх справ і з 07.11.2015року в порядку переатестування був переведений до органів поліції. За період проходження служби в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у Позивача були невикористані 30 діб відпустки за 2000рік, 30 діб за 2004рік, 35 діб за 2005рік, 20 діб за 2006рік, 15 діб за 2007рік, 10 діб за 2009рік, 25 діб за 2010рік, 5 діб за 2011рік та 40 діб за 2012рік. При звільненні з органів внутрішніх справ 07.11.2015року Позивачу не було виплачено компенсацію за ці періоди невикористаних відпусток. 29.01.2018року Позивач звернувся до Відповідача щодо виплати такої компенсації. За результатами розгляду його звернення Позивач 08.02.2018року отримав письмову відмову у виплаті такої компенсації.

Позивач таку відмову вважає протиправну і просить зобов'язати Відповідача виплатити таку компенсацію та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з 07.11.2015року по день винесення судового рішення у справі.

Одночасно із поданням позову Позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 17.04.2018року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Відповідача в даній справі, проти позову заперечив і пояснив, що Позивач дійсно з 2000року по 06.11.2015року проходив службу в Баранівському РВС УСВС України в Житомирській області. У 2015році при звільненні Позивачу була виплачена компенсація в сумі 5854,25грн. за невикористану відпустку за 2015рік, тобто невикористану відпустку у році звільнення.

На думку представника Відповідача, чинне законодавство, що регулює порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, не передбачає можливості компенсації працівникам органів внутрішніх справ невикористаних відпусток за інші періоди служби окрім року звільнення.

Заслухавши доводи представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо грошового забезпечення працівників міліції, в тому числі при звільненні, регулюються правовими нормами Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року N 565-XII (надалі - Закон N 565-XII) та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (надалі - Положення N 114), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до вимог статті 19 Закону N 565-XII форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

На виконання вимог ст. 19 Закону України "Про міліцію" 07.11.2007 р. була прийнята постанова Кабінету Міністрів України N 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу".

Пунктом 2 постанови N 1294 визначено, що виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Судом встановлено та визнається сторонами, що з 2000року по 06.11.2015року Позивач проходив службу в Баранівському РВС УСВС України в Житомирській області.

Сторони визнають наявність у Позивача невикористаних 30 діб відпустки за 2000рік, 30 діб за 2004рік, 35 діб за 2005рік, 20 діб за 2006рік, 15 діб за 2007рік, 10 діб за 2009рік, 25 діб за 2010рік, 5 діб за 2011рік та 40 діб за 2012рік.

Суд враховує доводи представника Відповідача, що у 2015році при звільненні Позивачу була виплачена компенсація в сумі 5854,25грн. за невикористану відпустку за 2015рік, тобто за рік звільнення.

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на виплату при звільненні 07.11.2015року компенсації за невикористані відпустки за вказані періоди.

За приписами п.56 Положення N 114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, до яких відноситься Позивач, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Порядок, підстави та строки надання особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відпусток та їх види регулюються правовими нормами Розділу VI Положення N 114, а тому суд вважає помилковими доводи Позивача щодо порушення Відповідачем вимог Кодексу законів про працю України та Закону України "Про відпустки", які на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не поширюються. Жодних доказів перебування Позивача у трудових відносинах з Відповідачем суду не надано.

Більш того, відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки" визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а не за всі щорічні відпустки.

Посилання Позивача на положення Конституції України не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки право Позивача на відпустку нормами цього Положення N 114 не порушено, а пунктом 56 Положення передбачена можливість осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення надання чергової відпустки без обмеження будь-якими строками. Позивач зазначеним правом не скористався, а тому законних підстав для задоволення його позовних вимог немає.

Така правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.01.2013р.( справа №К-13057/09).

Безспірно, відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція щодо застосування правових норм пункту 56 Положення N 114, які регулюють надання особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ чергової відпустки та виплату грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку, була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 жовтня 2014 року (справа N 21-413а143).

Верховний Суд висловив правову позицію, що особи середнього начальницького складу органів внутрішніх справ, у випадку звільнення із органів внутрішніх справ, в тому числі за власним бажанням, мають право на грошову компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку.

При цьому суд врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 грудня 2012 року N 1137 "Про внесення змін до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", редакцію абзацу другого пункту 56 Положення було змінено, слова "крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту" виключено. Дані зміни не свідчили про запровадження іншого регулювання, вони лише усували підстави для різночитання змісту норми права та узгоджували її зміст з нормою законів.

Позивач помилково та безпідставно дійшов висновку, що Верховним Судом України у постанові від 14 жовтня 2014 року (справа N 21-413а143) зроблений правовий висновок щодо права особи середнього начальницького складу органів внутрішніх справ у випадку звільнення із органів внутрішніх справ на грошову компенсацію за невикористану відпустку за всі роки, що передували року звільнення.

Відсутність правових підстав для компенсації Позивачу невикористаних відпусток за всі роки, що передували року звільнення, виключають його право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з 07.11.2015року по день винесення судового рішення у справі.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для відшкодування чи стягнення судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 16 травня 2018 року