Справа № 809/517/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. справа № 809/517/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Арабчук В.М.,

за участю представників позивача: Брежницької О.С., Захарчука В.В., Пундика С.А., представників відповідача: Токара В.І., Дубінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , від 26.12.2017, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" 22.03.2018 звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№, , від 26.12.2017.

Позовні вимоги мотивовано тим, що контролюючий орган дійшов до помилкових висновків та безпідставно прийняв податкові повідомлення-рішення №№, , від 26.12.2017. Зокрема, представники позивача не погоджуються із встановленим під час перевірки фактом перевищення ліміту по зарахуванню податків та інших обов'язкових платежів, визначеного підпунктом 4.4 пункту 4 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України, які повертаються згідно із законодавством Чеської Республіки, оскільки вважає, що кошти в розмірі 1200781,00 чеських крон є гарантійним внеском, 867874,00 чеських крон з якого 29.06.2017 повернуто товариству з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія", а 332907,00 чеських крон має бути повернуто позивачу до 30.06.2018. Зазначена сума, на думку представників позивача, є гарантією сплати податку, а не податком, та обліковується як виручка, отримана за виконання будівельно-монтажних робіт. Також, представники позивача вважають протиправним нарахування відповідачем фінансових зобов'язань за прострочення термінів розрахунків, оскільки, на їхню думку, позивач здійснював експорт послуг, а не робіт, а тому вимоги частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не можуть поширюватись на отриману позивачем виручку за надані послуги. Окрім цього, представники товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" вважають неправомірним застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 17000,00 грн. за несвоєчасне подання звітності про валютні операції, оскільки такі затримки пов'язані з труднощами проходження SWIFT-переказу та накладеним арештом на кошти позивача на рахунку в банку. За вказаних обставин, представники товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" просять суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№, , від 26.12.2017.

Ухвалою від 23.03.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не містить обставин, визначених Кодексом адміністративного судочинства України для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 06.04.2018, відповідно до якого представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив (том 2, а.с.4-7). В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідач вірно нарахував позивачу фінансові зобов'язання в податкових повідомленнях-рішеннях №№, , від 26.12.2017, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" допустило ряд порушень, які були виявлені контролюючим органом під час позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання валютного законодавства за період з 01.04.2017 по 31.10.2017. Таким чином, Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області діяло в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства.

16.04.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник позивача подала відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що відповідач не спростував викладені в позовній заяві обставини, а знову безпідставно наполягає на тому, що 867874,00 чеських крон є податком або іншим обов'язковим платежем, а не виручкою за виконанні роботи, протиправно не зважає на вимоги частини 2 статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та не врахував об'єктивні причини невчасного подання Національному банку України копії банківської виписки за рахунком за липень 2017 року (том 2, а.с.10-11).

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представники відповідача щодо задоволення позову заперечили, просили суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

В період з 16.11.2017 по 29.11.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог валютного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" за період з 01.04.2017 по 31.10.2017.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 06.12.2017 за №1345/09-19-14-05/32878418 (том 1, а.с.136-159).

У висновках акту перевіркою зафіксовано такі порушення:

1) статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виникла прострочена дебіторська заборгованість з боку нерезидента «ELTODO, a.s.», Чеська Республіка по контракту №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 в сумі 3695262,88 чеських крон;

2) статті 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», в результаті несвоєчасного подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції;

3) підпункту «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», на поточний рахунок в чеських кронах №1/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка), 29.06.2017 зараховано кошти як «повернення застави під податок» у сумі 867874,00 чеських крон, що призвело до перевищення ліміту по зарахуванню податків та інших обов'язкових платежів, які повертаються згідно із законодавством Чеської Республіки, встановленого підпунктом 4.4. пункту 4 Ліцензії, на суму 507622,00 чеських крон.

Не погоджуючись з викладеними в акті перевірки від 06.12.2017 за №1345/09-19-14-05/32878418 висновками, позивач направив на адресу відповідача заперечення від 13.12.2017 №2378/К01-21.2 на акт перевірки (том 1, а.с.160-167). Однак згідно відповіді Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області від 21.12.2017 №8367/10/09-19-18 позивача повідомлено, що висновки акту перевірки від 06.12.2017 за №1345/09-19-14-05/32878418 є законними, зробленими без порушень вимог чинного законодавства (том 1, а.с.169-172).

На підставі акту позапланової перевірки від 24.04.2017 за №302/09-19-14-05/37521381, Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області - 26.12.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 568357,96 грн., а саме за порушення підпункту «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (том 1, а.с.176);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 225733,63 грн., а саме за порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (том 1, а.с.175) ;

- про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 17000,00 грн., а саме за порушення статті 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (том 1, а.с.174).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" 27.12.2017 звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою №2470/К01-21.2, в якій просило скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення №№, , від 26.12.2017 (том 1, а.с.177-188).

20.02.2018 Державна фіскальна служба України прийняла рішення №6298/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги, згідно якого податкові повідомлення-рішення №№, , від 26.12.2017 залишено без змін (том 1, а.с.199-203).

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення №№, , від 26.12.2017 протиправними, товариство з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" звернулось з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеня, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 568357,96 грн., а саме за порушення підпункту «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», суд зазначає наступне.

15.10.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" та нерезидентом акціонерним товариством ELTODO (Чеська Республіка) був укладений контракт №1/К05.2-П/15 на реалізацію комплексу будівельних об'єктів ПС 110 kV Брно-Опуштена (BNO); повідомлення Кабель 110 kV Брно-Трнита, повідомлення та Брно, к.т. Трнитакабельний виводи з ПС Опуштена, етап 1, повідомлення , Кабельний канал Трнита дл ПС Опуштена та Брно, к.т. Трнита, відгалуження від колектора Опуштена в кабельний канал Е.ОN, повідомлення (том 1, а.с.16-27).

В процесі виконання умов вказаного контракту, позивачем та його контрагентом були укладені додаткові угоди, зокрема: додаткова угода №1 від 04.10.2016 , якою було змінено банківські реквізити товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" на Публічне акціонерне товариство «БТА БАНК» (том 1, а.с.28-31); додаткова угода №2 від 04.10.2016 про внесення змін до пунктів 6.2, 8.3, 8.4, що стосуються сплати ПДВ відповідно до Закону №235/2004 та прийняття робіт за контрактом (том 1, а.с.32-36); додаткова угода №3 від 05.12.2016 про можливість сплачувати кошти за контрактом на рахунок №/5500HVEZDOVA 1716/2b «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка) 140 78 Praha 4. SWIFT:RZBCCZPP.IBAN:CZ01 (том 1, а.с.37-38).

Предмет контракту №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 - перелік і вартість робіт, які виконує позивач. Місце виконання робіт - кабельний тунель Трнита і кабельний тунель Штиржице. Населений пункт Брно. Умови оплати: 1-ша оплата - 70 % вартості виконаних робіт протягом 60-ти календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передач виконаних робіт, 2-га оплата - в розмірі 30% вартості виконаних робіт протягом 60-ти календарних днів після підписання сторонами протоколу завершення будівництва. Вартість контракту 15735467,14 чеських крон.

На підтвердження виконання умов контракту №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 згідно актів виконаних робіт №1 від 06.12.2016 на суму 13249824,00 чеських крон, №2 від 06.12.2016 на суму 177408,89 чеських крон, №3 від 06.12.2016 на суму 1102191,44 чеських крон, роботи виконані на загальну суму 14529424,39 чеських крон (том 1, а.с.95-123). Граничний термін надходження виручки від нерезидента за виконані роботи 05.04.2017.

01.12.2016 Національний банк України видав позивачу індивідуальну ліцензію №159 на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України (том 1, а.с.124-125). Так, згідно умов зазначеної ліцензії від 01.12.2016 №159 Національний банк України дозволив товариству з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" розмістити на поточному рахунку в чеських кронах в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка) кошти з рахунку в уповноваженому банку - Жилянське відділення Публічного акціонерного товариства «БТА БАНК» в сумі, що не перевищує протягом строку дії ліцензії 1069120,00 чеських крон.

Також, на рахунок зараховуються: кошти від нерезидентів України за виконання власником ліцензії будівельно-монтажних робіт щодо об'єктів, розташованих на території Чеської Республіки; кошти, що є відсотками, нарахованими на залишок коштів на рахунку; податки та інші обов'язкові платежі, що повертаються згідно із законодавством Чеської Республіки; кошти, що повертаються від нерезидентів України у зв'язку з невиконанням ними зобов'язань перед власником ліцензії та від працівників структурного підрозділу власника ліцензії у Чеській Республіці не використані на відрядження та виплату заробітної плати у сумі, що не перевищує протягом строку дії ліцензії 360252 чеських крони.

Національний банк України листом від 10.08.2017 №25-0007/55689 «Про порушення умов індивідуальної ліцензії» повідомив Офіс великих платників Державної фіскальної служби України, що 29.06.2017 на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" в чеських кронах №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка) зараховано кошти як «повернення застави під податок» у сумі 867874,00 чеських крон, що призвело до перевищення ліміту по зарахуванню податків та інших обов'язкових платежів, які повертаються згідно із законодавством Чеської Республіки, встановленого підпунктом 4.4 пункту 4 у ліцензії, на суму 507622,00 чеських крон (том 1, а.с.208).

Вважаючи вказану суму 867874,00 чеських крон податками та іншими обов'язковими платежами, що повертаються згідно із законодавством Чеської Республіки, та передбачені підпунктом 4.4 пункту 4 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016, відповідач під час перевірки позивача дійшов висновку про порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" підпункту «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», оскільки відбулось перевищення ліміту на суму 507622,00 чеських крон.

З огляду на вказані обставин, суд зазначає наступне.

Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Згідно підпункту «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції, зокрема, розміщення валютних цінностей на рахунках і у вкладах за межами України, за винятком: відкриття фізичними особами - резидентами рахунків у іноземній валюті на час їх перебування за кордоном; відкриття кореспондентських рахунків уповноваженими банками; відкриття рахунків у іноземній валюті резидентами, зазначеними в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 цього Декрету; відкриття рахунків у іноземній валюті інвесторами - учасниками угод про розподіл продукції, в тому числі представництвами іноземних інвесторів за угодами про розподіл продукції.

Відповідно до Закону Чеської Республіки «Про податок на прибуток» №586/1992 параграфу 38е «Гарантування податку», для гарантій сплати податку з оподаткованих доходів платників згідно пункту 17, з яких податок не утримується у формі відрахувань, у відповідності з особливою ставкою податку, особа, виконуюча оплату, перерахування або зарахування оплати на користь платника, зобов'язана не пізніше як у день прийняття до обліку боргу, згідно діючих бухгалтерських правил, вирахувати гарантію податку платників, зазначених у пункту 17, абзац 4, які не є податковими резидентами держави-члена Європейського Союзу та інших держав, які складають Європейський економічний простір, у розмірі 10 % доходів з джерел на території Чеської Республіки.

В даному випадку, акціонерне товариство ELTODO (Чеська Республіка) сплатило позивачу за виконані роботи по інвойсах від 13.12.2016 №12201600 суму 910902,02 чеських крон та №122016002 суму 7767820,72 чеських крон. При цьому, акціонерне товариство ELTODO (Чеська Республіка) сформувало 14.06.2017 звіти платника податку про відрахування гарантованого податку на оподатковувані доходи згідно абзацу 6 статті 38е Закону №586/1992 «Про податок на прибуток», щодо виконання зобов'язання з відрахування гарантованого податку на оподатковувані доходи згідно абзаців 1-3 статті 38е Закону «Про податок на прибуток» котрий платник податку повинен подати одночасно зі сплатою гарантованого податку (том 2, а.с.67-72).

Так, сума 867874,00 чеських крон складається з утриманих 10 % виручки двох інвойсів від 13.12.2016 за №12201600 на суму 910902,02 чеських крон (10 % складає 91091,00 чеських крон, том 2, а.с.71) та за №122016002 на суму 7767820,72 чеських крон (10 % складає 776783,00 чеських крон, том 2, а.с.67). 29.06.2017 вказана сума 867874,00 чеських крон була зарахована на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" в чеських кронах №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка).

При цьому, в матеріалах справи міститься також звіт платника податку про відрахування гарантованого податку на оподатковувані доходи згідно абзацу 6 статті 38е Закону №586/1992 «Про податок на прибуток», щодо виконання зобов'язання з відрахування гарантованого податку на оподатковувані доходи згідно абзаців 1-3 статті 38е Закону «Про податок на прибуток» котрий платник податку повинен подати одночасно зі сплатою гарантованого податку, вирахуваний із суми 3329066,00 чеських крон (10 % складає 332907,00 чеських крон), який залишається неповернутим позивачу (том 2, а.с.69).

Таким чином, 867874,00 чеських крон, які відповідач помилково вважає податками або іншими обов'язковими платежами, що повертається згідно із законодавством Чеської Республіки, та, на думку представників Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, передбачені пунктом 4.4 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016, не є податками, а частиною виручки в розмірі 10 %, які вносить замовник - акціонерне товариство ELTODO (Чеська Республіка) на рахунок установи Уряду Чеської Республіки як гарантію майбутньої сплати належних податків. Так, після сплати акціонерним товариством ELTODO (Чеська Республіка) необхідних податків, вказаний гарантований внесок перераховується позивачу, оскільки є його виручкою за виконанні роботи. При цьому, розмір такого внеску, що повертається, залишається незмінним - 10 % виручки.

Стаття 6 Податкового кодексу України регламентує поняття податку та збору. Так, згідно пункту 6.1 даної статті визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій (пункту 6.2 статті 6 Податкового кодексу України).

В свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Тобто, основною метою передання майна в заставу є забезпечення сплати платником необхідних податків, при цьому, таке майно виступає гарантією здійснення сплати податків.

В даному випадку, 867874,00 чеських крон, які відповідач помилково вважає податками або іншими обов'язковими платежами, що повертається згідно із законодавством Чеської Республіки, є гарантованим внеском податку на прибуток, який має всі ознаки податкової застави, та застосовується з метою забезпечення сплати податку на прибуток згідно законодавства Чеської Республіки.

На підтвердження вищезазначеного вказує також лист Національного банку України від 10.08.2017 №25-0007/55689 «Про порушення умов індивідуальної ліцензії», згідно змісту якого встановлено, що 29.06.2017 на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" в чеських кронах №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка) зараховано кошти як «повернення застави під податок» у сумі 867874,00 чеських крон (том 1, а.с.208).

Суд звертає увагу на те, що позивач сплатив до уряду Чеської Республіки 2426381,04 чеських крон податку на додану вартість, частину з яких 19236,00 чеських крон було повернуто товариству з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія", що не перевищило суму ліміту в 360252,00 чеських крон, встановлених пунктом 4.4 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016.

Тобто, повернення податків та обов'язкових платежів здійснюється за певних умов, зокрема, стосується окремих видів податків, розміру частини, який повертається, платників, яким повертається такі податки.

За наведених вище обставин, гарантійні внески 867874,00 чеських крон стосуються податку на прибуток, які перераховуються установою Уряду Чеської Республіки в тому самому розмірі, що й були зараховані, при цьому не повертаються юридичні особі, що їх сплатила - акціонерному товариству ELTODO (Чеська Республіка), а його контрагенту - товариству з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія".

Таким чином, 867874,00 чеських крон, які 29.06.2017 були зараховані на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" в чеських кронах №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка), є частиною виручки позивача за виконані на території Чеської Республіки будівельно-монтажні роботи, що передбачені пунктом 4.2 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеня, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 568357,96 грн., відповідачем винесено протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 225733,63 грн., а саме за порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями), виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав (частина 2 статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті").

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" від 28.07.2016 №361, яка набрала чинності 29.07.2016, внесені зміни до постанови від 07.06.2016 №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Зокрема, пунктом 2 постанови Правління Національного банку України від 28.07.2016 №361 встановлено термін розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів 120 календарних днів (вказаний пункт діяв до 14.09.2016 включно), від 14.09.2016 Постанови №386 (набрала чинності з 15.09.2016 і діяла до 15.12.2016 включно), пунктом 1 постанови Правління Національного банку України від 13.12.2016 №410 (набрала чинності з 16.12.2016 та діяла до 16.06.2017).

Відповідно до абзацу 2 пункту 8 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 встановлено, що власник ліцензії зобов'язаний отримувати продукцію, роботи, послуги, а також валютну виручку на рахунок у строки, встановлені Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Згідно матеріалів справи, валютна виручка в сумі 3695262,88 чеських крон за виконані позивачем роботи по контракту №1/К 0.5-П/15 від 15.10.2015 поступила від акціонерного товариства ELTODO (Чеська Республіка) на рахунок товариству з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" 24.04.2017, що підтверджується банківською випискою за рахунком №4 за період з 01.04.2017/30.04.2017 (том 2, а.с.57-59). При цьому, граничний строк отримання вказаної валютної виручки становив 05.04.2017. Таким чином, валютна виручка в сумі 3695262,88 чеських крон отримана з порушенням строку на 19 днів.

Представники позивача не заперечують факт зарахування 3695262,88 чеських крон 24.04.2017 на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" від акціонерного товариства ELTODO (Чеська Республіка), однак вказують на те, що зазначена сума отримана за експорт позивачем послуги по контракту №1/К 0.5-П/15 від 15.10.2015. За вказаних доводів, представники позивача вважають, що відсутні порушення статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", оскільки згідно частини 2 статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", вимоги частини 1 цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.

Як встановлено судом вище, 15.10.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" та нерезидентом акціонерним товариством ELTODO (Чеська Республіка) був укладений контракт №1/К05.2-П/15 на реалізацію комплексу будівельних об'єктів ПС 110 kV Брно-Опуштена (BNO); повідомлення Кабель 110 kV Брно-Трнита, повідомлення та Брно, к.т. Трнитакабельний виводи з ПС Опуштена, етап 1, повідомлення , Кабельний канал Трнита дл ПС Опуштена та Брно, к.т. Трнита, відгалуження від колектора Опуштена в кабельний канал Е.ОN, повідомлення (том 1, а.с.16-27).

Предмет контракту №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 - перелік і вартість робіт, які виконує позивач. Місце виконання робіт - кабельний тунель Трнита і кабельний тунель Штиржице. Населений пункт Брно. Умови оплати: 1-ша оплата - 70 % вартості виконаних робіт протягом 60-ти календарних днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передач виконаних робіт, 2-га оплата - в розмірі 30% вартості виконаних робіт протягом 60-ти календарних днів після підписання сторонами протоколу завершення будівництва. Вартість контракту 15735467,14 чеських крон.

При цьому, виконання умов контракту №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 підтверджується актами виконаних робіт №1 від 06.12.2016 на суму 13249824,00 чеських крон, №2 від 06.12.2016 на суму 177408,89 чеських крон, №3 від 06.12.2016 на суму 1102191,44 чеських крон, роботи виконані на загальну суму 14529424,39 чеських крон, а не актами наданих послуг (том 1, а.с.95-123).

Суд звертає увагу на те, що згідно частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Також, відповідно до підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору; б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку; в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі; г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг; д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).

З огляду на зміст контракту №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 про реалізацію комплексу будівельних об'єктів, предмет вказаного контракту не містить відомостей про надання послуг, які б відповідали підпункту 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Натомість, контракт №1/К05.2-П/15 від 15.10.2015 містить ознаки договору підряду.

Так, відповідно до частини 1 статті 317 Господарського кодексу України будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

В свою чергу, згідно частини 1 статті 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів (частина 2 статті 318 Господарського кодексу України).

Договір підряду на капітальне будівництво повинен передбачати: найменування сторін; місце і дату укладення; предмет договору (найменування об'єкта, обсяги і види робіт, передбачених проектом); строки початку і завершення будівництва, виконання робіт; права і обов'язки сторін; вартість і порядок фінансування будівництва об'єкта (робіт); порядок матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва; режим контролю якості робіт і матеріалів замовником; порядок прийняття об'єкта (робіт); порядок розрахунків за виконані роботи, умови про дефекти і гарантійні строки; страхування ризиків, фінансові гарантії; відповідальність сторін (відшкодування збитків); урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договору (частина 5 статті 318 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 321 Господарського кодексу України у договорі підряду на капітальне будівництво сторони визначають вартість робіт (ціну договору) або спосіб її визначення. Вартість робіт за договором підряду (компенсація витрат підрядника та належна йому винагорода) може визначатися складанням приблизного або твердого кошторису. Кошторис вважається твердим, якщо договором не передбачено інше. Зміни до твердого кошторису можуть бути внесені лише за погодженням сторін.

В даному випадку, додатками №1, №3, №4 до контракту №1/К 05.2-П/15 від 15.10.2015 визначено перелік та вартість робіт, які має виконати товариство з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія", що по суті є кошторисом в розумінні частини 2 статті 321 Господарського кодексу України (том 1, а.с.39-94).

Суд звертає увагу на те, що основна відмінність між виконанням робіт та наданням послуг у їхньому результаті. Так, внаслідок виконання договору підряду замовник отримує певний матеріальний результат. В результаті ж виконання договору про надання послуг замовник отримує цю саму послугу, споживаючи її в процесі отримання.

Згідно пункту 1.1 контракту №1/К 05.2-П/15 від 15.10.2015 даний контракт визначає перелік і вартість робіт, які виконуються стороною 2 (товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія"), а також уточнює функції та відповідальність сторін в межах реалізації вищевказаного комплексу будівельних об'єктів (том 1, а.с.17).

В пункті 2.3 контракту №1/К 05.2-П/15 від 15.10.2015 зазначено, що у відповідності з пунктом 1.1 даного контракту сторона 2 (товариство з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія") виконує комплекс робіт, визначений в додатку 1 до цього контракту і є професійним гарантом якісного виконання цих робіт (том 1, а.с.18).

Таким чином, результатом виконання контракту №1/К 05.2-П/15 від 15.10.2015 є створення комплексу будівельних об'єктів, а тому даний контракт по суті є договором підряду, а не договором про надання послуг.

На підставі наведених обставин, суд дійшов висновків, що доводи представників позивача про експорт товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" за контрактом №1/К 0.5-П/15 від 15.10.2015 послуг, а не виконання робіт, є безпідставними, оскільки не відповідають дійсності. Як наслідок, на відносини, що виникли в результаті виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" та нерезидентом акціонерним товариством ELTODO (Чеська Республіка) умов контракту №1/К 0.5-П/15 від 15.10.2015 поширюються вимоги частини 1 статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов'язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов'язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею (частини 2-5 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті").

Згідно матеріалів справи в позивача відсутній висновок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на перевищення строків розрахунків по контракту №1/К 0.5-П/15 від 15.10.2015.

Зважаючи на те, що позивач допустив порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а саме отримав валютну виручку в сумі 3695262,88 чеських крон з порушенням встановленого строку на 19 днів, то відповідач правомірно нарахував товариству з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" штрафні санкції у вигляді пені в сумі 225733,63 грн.

На підставі наведеного, податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 225733,63 грн. відповідачем винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеня, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 17000,00 грн., а саме за порушення статті 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» порядок, види, форми і терміни подання звітності резидентами і нерезидентами про їх валютні операції визначаються Національним банком України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, з урахуванням чинного законодавства України.

Згідно пункту 8 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 власник ліцензії зобов'язаний виконувати вимоги Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за №1413/10012, в тому числі надсилати до Національного банку України інформацію (документи) про проведені за рахунком операції (пункт 6.1 глави 6 Положення) та здійснення обов'язкового продажу іноземної валюти (пункт 5.3 глави 5 Положення).

Так, пунктом 5.2 глави 5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що власник ліцензії зобов'язаний здійснити обов'язків продаж надходжень в іноземній валюті протягом 10 робочих днів після дня їх зарахування на рахунок шляхом перерахування з рахунку відповідної суми в іноземній валюті на власний рахунок в уповноваженому банку, який зазначений у ліцензії, та/або шляхом здійснення обов'язкового продажу іноземної валюти з власного поточного рахунку, відкритого в цьому уповноваженому банку. Якщо обов'язковий продаж здійснюється з власного поточного рахунку, відкритого в уповноваженому банку, який зазначений у ліцензії, та на цьому рахунку немає коштів у іноземній валюті, що підлягає обов'язковому продажу, в обсязі, достатньому для виконання цих зобов'язань, то з метою здійснення обов'язкового продажу власник ліцензії зобов'язаний: перерахувати на такий рахунок відповідний обсяг коштів у цій іноземній валюті з інших власних поточних рахунків, відкритих в уповноважених банках; або здійснити з власного поточного рахунку, відкритого в уповноваженому банку, який зазначений у ліцензії, обов'язковий продаж іншої іноземної валюти 1-ї групи Класифікатора в еквівалентному обсязі, що визначається за крос-курсом цих валют, розрахованим за офіційними курсами гривні до відповідних іноземних валют, установленими Національним банком на день здійснення обов'язкового продажу.

Відповідно до пункту 5.3 глави 5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), власник ліцензії зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня здійснення обов'язкового продажу подати до Департаменту фінансового моніторингу Національного банку засвідчені підписом відповідального працівника та відбитком печатки (штампа) уповноваженого банку, який зазначений у ліцензії, копії документів, що свідчать про здійснення такого продажу, із зазначенням суми проданої іноземної валюти та дати продажу (копії платіжних доручень, заяв про продаж іноземної валюти, виписок про рух коштів на поточному рахунку тощо).

Також, пункт 6.1 глави 6 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що власник ліцензії (юридична особа/фізична особа - підприємець) зобов'язаний надсилати інформацію про операції за рахунком (першим звітним місяцем є календарний місяць, протягом якого була видана ліцензія) відповідно до Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 01.03.2016 №129 (звіт за формою №2-ПБ та інші документи, визначені цією формою).

Розміщення власником ліцензії валютних цінностей на рахунку та/або проведення через цей рахунок інших операцій без отримання ліцензій, та/або порушення вимог цього Положення тягне за собою відповідальність згідно із законодавством України (пункт 7.1 глави 7 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485).

В свою чергу, Правила організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України, затверджені постановою Правління Національного банку України від 01.03.2016 №129, розроблені згідно з вимогами Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», «Про державну статистику», Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і контролю з метою отримання відповідних даних від: 1) банків України та філій іноземних банків в Україні; 2) небанківських фінансових установ - резидентів, які є платіжними організаціями та/або членами/учасниками платіжних систем; 3) інших фінансових установ, яким надано генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій; 4) національного оператора поштового зв'язку України, якому надано генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій; 5) суб'єктів господарювання, власників індивідуальних ліцензій на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України. Отримані дані використовуються для складання грошово-кредитної та фінансової статистики, статистики платіжного балансу, міжнародної інвестиційної позиції, зовнішнього боргу, банківської статистичної інформації та для забезпечення виконання Національним банком регулятивних, наглядових функцій та валютного контролю відповідно до законодавства України.

Відповідно до додатку 1 до Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України «Зразки та пояснення щодо заповнення форм статистичної звітності, що подається до Національного банку України», а саме пояснення щодо заповнення форми №2-ПБ звіту про фінансові операції з нерезидентами, форма є основою для складання платіжного балансу України. Звіт за формою складається підприємствами (організаціями), небанківськими фінансовими установами, банками та фізичними особами - підприємцями, які мають рахунки за межами України відповідно до індивідуальних ліцензій Національного банку України на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України. Звіт подається за кожним рахунком. Інформація про рух та залишки валютних цінностей за рахунками в цінних паперах відображається у звіті в тій валюті, у якій номіновані цінні папери за їх номінальною вартістю. Операції у звіті відображаються в тому періоді, у якому вони були проведені за рахунками, відкритими за межами України. Інформація про рух коштів за рахунками надається за всіма здійсненими операціями. Для кодування операцій згідно з класифікацією статей платіжного балансу підприємство (організація), небанківська фінансова установа, банк або фізична особа - підприємець використовує перелік кодів, наведених у таблицях "Коди операцій поточного рахунку та їх застосування" та "Коди операцій фінансового рахунку та їх застосування". Зарахування коштів відображається за кредитом, списання - за дебетом. Сальдо на кінець звітного періоду має відповідати фактичним залишкам коштів на рахунку. Національний банк має право на отримання додаткової (детальнішої) інформації стосовно усіх операцій, відображених у звіті.

При цьому, Форма № 2-ПБ (місячна) надсилається підприємствами (організаціями), небанківськими фінансовими установами, банками та фізичними особами - підприємцями, власниками індивідуальних ліцензій на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України, не пізніше 11 робочого дня місяця, наступного за звітним: звіт у форматі XML - через веб-портал Національного банку України; на паперових носіях - розшифровка за всіма проведеними операціями та копії банківських виписок - Департаменту фінансового моніторингу.

Суд встановив, що 11.07.2017 Національний банк України листом №25-0007/48128 «Про порушення вимог нормативно-правового акту та умов індивідуальної ліцензії» повідомило Офіс великих платників Державної фіскальної служби України про порушення позивачем вимог пункту 5.2 глави 5 Положення про порядок видачі Національним банком України ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485, та умов пункту 8 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України в частині несвоєчасного здійснення обов'язкового продажу коштів у сумі 2718,00 чеських крон, що надійшли 25.05.2017 на поточний рахунок №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка) (кошти продані 13.06.2017) (том 1, а.с.206).

Наведені обставини підтверджуються випискою за рахунком №6 за період 01.06.2017/30.06.2017 (том 2, а.с.52).

27.09.2017 Національний банк України листом №25-0007/66447 «Про порушення вимог нормативно-правового акту та умов індивідуальної ліцензії» повідомило Офіс великих платників Державної фіскальної служби України про порушення позивачем вимог Положення про порядок видачі Національним банком України ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485, та умов індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України, а саме: порушення вимог пункту 5.2 глави 5 Положення про порядок видачі Національним банком України ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485, та умов пункту 8 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України, товариством з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" не здійснено обов'язковий продаж коштів у сумі 2718,00 чеських крон, що надійшли 26.07.2017 на поточний рахунок №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка); в порушення вимог пункту 6.1 глави 6 Положення про порядок видачі Національним банком України ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 №485, та умов пункту 8 індивідуальної ліцензії №159 від 01.12.2016 на розміщення валютних цінностей на рахунках за межами України, позивачем несвоєчасно (25.09.2017; строк подання 16.08.2017) надіслано до Національного банку України на паперових носіях копію банківської виписки за рахунком за липень 2017 року (том 1, а.с.210).

Наведені обставини підтверджуються випискою за рахунком за період 01.07.2017/31.07.2017 (том 2, а.с.41-42) та листом позивача від 25.09.2017 №1702/К01-21.2 «Про надання інформації» (том 1, а.с.219).

Представники позивача не заперечують факт несвоєчасного продажу коштів у сумі 2718,00 чеських крон, що надійшли 25.05.2017 на поточний рахунок №/5500, відкритий в «Raiffeisenbank a.s.» (Чеська Республіка) та 2718,00 чеських крон, що надійшли 26.07.2017 на поточний рахунок №/5500. Однак, допущення вказаних порушень пояснюють труднощами проходження SWIFT-переказу, оскільки кожного разу необхідне уточнення по кінцевому отримувачу, що коштує 500,00 чеських крон (том 1, а.с.212).

Окрім цього, представники товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" вказали на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26.06.2017 справа №757/36243/17-к, згідно якої було накладено арешт на грошові кошти, які знаходились на банківському рахунку позивача в Публічному акціонерному товаристві «БТА Банк», що спричинило невчасний продаж вищевказаних коштів та невчасне подання позивачем до Національного банку України на паперових носіях копії банківської виписки за рахунком за липень 2017 року (том 1, а.с.229-231).

Суд звертає увагу на те, що накладення арешту на банківський рахунок унеможливлює здійснення видаткових операцій по даному рахунку, однак жодним чином не позбавляє можливості надавати інформацію по цьому рахунку. Таким чином, доводи представників позивача про неможливість вчасного подання до Національного банку України на паперових носіях копії банківської виписки за рахунком за липень 2017 року є безпідставними.

Згідно частини 2 статті 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету.

В свою чергу, пункт 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлює, що до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції), зокрема, за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Так, відповідно до пункту 2.8 Положення про валютний контролю, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 №49 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 за №209/4430, несвоєчасне подання, приховування або перекручення встановленої Національним банком звітності про валютні операції тягне за собою накладення штрафу в розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за всі виявлені факти порушень вимог щодо статистичної звітності протягом періоду, що підлягав перевірці.

На виконання вищевказаних вимог пункту 2.8 Положення про валютний контролю, відповідач здійснив розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасне подання позивачем звітності за період з 01.04.2017 по 31.10.2017, що становить 17000,00 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2017, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пеня, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та невиконання зобов'язань, штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 17000,00 грн. відповідачем винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку позов товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити частково: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 26.12.2017; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" частину сплаченого судового збору в розмірі 8525,37 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 26.12.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код 39394463, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія" (код 32878418, вул. Тичини, 1, офіс 405, м. Івано-Франківськ, 76018) частину сплаченого судового збору в розмірі 8525 (вісім тисяч п'ятсот двадцять п'ять) грн. 37 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 15 травня 2018 р.