Справа № 2-а-6836/2011
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/686/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2012 року у справі № 2-а-6836/2011 (постанова ухвалена в м. Івано-Франківську, у складі головуючого - судді Дузінкевича І.М.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.12.2011 звернувся в суд із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, в якому просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Тисменицькому районі Івано-Франківської області у призначенні йому пенсії за виборною посадою відповідно до частини 10 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»; визнати за ним право на пенсію за виборною посадою - право на призначення пенсії згідно норм частини 10 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» - з дня звернення - 16.06.2011 та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Тисменицькому районі Івано - Франківської області призначити йому пенсію за виборною посадою відповідно до частини 10 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з 16.06.2011.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 8 ст. 21 Закону №2493-ІІІ в редакції від 17.11.2005 посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Апелянт вважає, що він набув право на таку пенсію, а відтак йому неправомірно відмовлено у її призначенні.

Відповідач на апеляційну скаргу подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, здійснивши перевірку підстав для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що 16.06.2011 позивач звернувся до УПФ України в Тисменицькому районі щодо призначення йому пенсії відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», вважаючи що він набув права на таку пенсію (а.с. 6).

Листом від 08.07.2011 №3000/Б-15 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні даної пенсії, посилаючись на те, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не досяг пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії на умовах визначених ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - для чоловіків - не менше 35 років, для жінок - не менше 30 років відповідно до змін до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» внесених з 01.10.2011, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців-незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та (або) державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно ч. 10 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії.

Винятком є припинення повноважень з причин, визначених ст. 78, пунктами 2,3.4 ч. 1, ч. 2 ст. 79 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітньої плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Аналізуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно зазначив, що для призначення пенсії на умовах визначених ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» особа повинна досягти пенсійного віку у період дії вказаного Закону, мати відповідний стаж роботи та отримати статус посадової особи місцевого самоврядування.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 1964 року народження на час звернення до органу Пенсійного фонду не досяг пенсійного віку необхідного для призначення пенсії на умовах визначених ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2012 року у справі № 2-а-6836/2011 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 14.05.2018