Справа № 320/3031/18
Суддя: Ковальова Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.05.2018
Справа № 320/3031/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, до інспектора СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Феняка Артура Вікторовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БР № 067195 від 08.04.2018, винесену інспектором СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Феняком Артуром Вікторовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) покласти на відповідача по справі, стягнувши суму в розмірі 1000 грн.

Свій позов мотивує тим, що 08 квітня 2018 року відповідачем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, якою його визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн. Вказаного правопорушення позивач вказує, що не вчиняв, а постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства. Так, у постанові зазначено, що він що о 16-00 годині 08 квітня 2018 року на автодорозі Мирне-Новопилипівка керував транспортним засобом ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_3 без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначено, що він відмовився від підпису і надання будь-яких пояснень.

З вказаним не згоден, оскільки жодні правила дорожнього руху не порушував. Так, 08 квітня 2018 року, перебуваючи на автодорозі Мирне-Новопилипівка він дійсно керував справним транспортним засобом ВАЗ 2108 н.з. НОМЕР_3. На певному відрізку дороги його зупинив співробітник поліції. Він зупинився, запитав інспектора про мету зупинки, оскільки жодних правил дорожнього руху він не порушував, поцікавився, чому його зупинили. Очевидно, що настрій інспектора відразу після його запитання зіпсувався, він почав вести себе зухвало, крім того мети зупинки так і не назвав. На його вимогу надати документи на перевірку, надав водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та поліс обов'язкового страхування АМ / 2396096. Інспектор, переглянувши документи, повідомив, що в нього є деякі питання щодо стану його автомобіля і що він буде складати постанову та притягувати його до відповідальності у вигляді штрафу. Жодних претензій щодо полісу страхування він не заявляв. У зв'язку з тим, що позивач поспішав їхати далі по своїм справам, попрохав інспектора перенести розгляд справи на інший час (оскільки має таке право, гарантоване законом), на що інспектор погодився, призначив йому з'явитися 10 квітня 2018 року на розгляд справи на вул. І. Алексєєва, 26 у м. Мелітополі. У призначений день він з'явився за адресою по вул. І. Алексєєва, 26 у м. Мелітополі. Відповідача за вказаною адресою не виявилось, а інший співробітник Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області повідомив йому, що у його присутності ніякої потреби немає, що інспектор виніс постанову відносно нього та наклав на нього штраф, постанову вже направили за його адресою проживання. У десятиденний термін з дня отримання постанови він повинен сплатити штраф. Отримавши поштою 17 квітня 2018 року постанову відповідача та ознайомившись з її змістом, був дуже обурений тим, що його звинуватили в правопорушенні якого він не вчиняв, оскільки при перевірці документів він мав при собі поліс обов'язкового страхування який разом з іншими документами надав для огляду інспектору. Жодних зауважень від інспектора щодо наявних документів не було. Відповідач безпідставно у відсутність будь-яких доказів по справі зазначив, що він не мав полісу та й ще відмовився від підпису та отримання постанови, оскільки насправді він навіть і не знав за що його притягують до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідач обманював його тим, що погодився перенести розгляд справи на два дні, а сам у його відсутність виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх та скасувати постанову інспектора.

Відповідач в судове засідання 10.05.2018 не з»явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, у судовому засіданні 07.05.2018 пояснив, що 08 квітня 2018 року зупинив автомобіль під керуванням позивача. Причиною зупинення стало, що автомобіль почав змінювати напрямок руху, що дало йому підстави вважати, що автомобіль не справний. Водій сказав, що полісу у нього при собі немає, він залишився у тієї людини, яка оформляла його. Тому інспектором був складений протокол про адміністративне правопорушення. Позивач в свою чергу відмовився від підпису у протоколі та внесення пояснень. Потім інспектор повернув йому водійське посвідчення і позивач поїхав. Свідків при цьому не було.

Суд розглядає адміністративну справу за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ч. 1,3 ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 08.04.2018 інспектором СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Феняком Артуром Вікторовичем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн., про що була винесена постанова серії БР № 067195 від 08.04.2018. /а.с. 4/.

Так, відповідно до вказаної вище постанови, 08.04.2018 о 16 год. 00 хв. на а/д Мирне-Новопилипівка, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно копії поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № МА 2396096, оригінал якого досліджено в судовому засіданні, він був оформлений 07 квітня 2018 року на автомобіль НОМЕР_1, строк якого завершується 07 квітня 2019 року. /а.с. 6/.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") відповідачем суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем у судовому засіданні не надано суду жодних допустимих доказів, які підтверджували б правомірність винесеної ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КпАП України.

Оскаржувана постанова також не містить жодного посилання на докази, якими керувався уповноважений орган при винесенні постанови.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджують правомірність винесеної ним постанови з приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, тим самим порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, тому суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про протиправність постанови відповідача, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова відповідача підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення-закриттю.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1000,00 грн., пов'язаних з розглядом справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України гарантовано свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ордеру про надання правової допомоги серії ЗП № 052793 від 18.04.2018, згідно якого представник позивача є фахівцем у галузі права та копії договору між позивачем та адвокатом Скворцовою О.В. укладено договір про надання правової допомоги від 18.04.2018. /а.с. 9, 11/.

Згідно акту від 19.04.2018 про виконані послуги за договором про надання правової допомоги від 18.04.2018 та фактично сплачені кошти клієнтом виконані послуги: 1. Складання адміністративної позовної заяви до суду про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 067195 від 08.04.2018 (затрачено час - 180 хвилин) - 3 годин - 900 грн. 2 . Консультація з правових питань - 100 грн. Акт складений замовником ОСОБА_1 і виконавцем Скворцовою О.В. про те, що виконавцем були надані юридичні послуги згідно умов договору від 18.04.2018, а замовником сплачено за це обумовлену суму в розмірі 1000 грн.

Отже, згідно Договору про надання правової допомоги від 18.04.2018, позивачу надано правову допомогу по справі вартістю 1000,00 грн. відповідно до калькуляції вартості правничої допомоги фактично витрачених годин роботи.

Зазначені грошові кошти сплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією № б/н від 18.04.2018. /а.с. 10/.

Таким чином, суд зазначає, що надання правової допомоги, її межі, обсяги і вартість підтверджені належними і допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи. Клопотань щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з причини неспівмірності витрат відповідачем не заявлено.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що витрати позивача на правову допомогу у сумі 1000,00 грн., пов'язані з розглядом даної справи підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, до інспектора СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Феняка Артура Вікторовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову серії БР № 067195 від 08.04.2018, складену інспектором СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Феняком Артуром Вікторовичем про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Ю.В. Ковальова