Справа № 805/2106/18-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 р. Справа№805/2106/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (надалі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в поновленні виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язання поновити виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з лютого 2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у 2014 році разом з чоловіком, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, були змушені залишити своє постійне місце проживання у м. Макіївці Донецької області та переїхати до м. Ростов-на-Дону Ростовської області, Росія, де позивач 14.10.2014 року народила доньку, ОСОБА_2. В квітні 2015 року позивач переїхала до села Богатир Великоновосілківського району Донецької області та стала на облік як внутрішньо переміщена особа, у зв'язку з чим 11.08.2015 року звернулась до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області для призначення допомоги по народженню дитини, яка була призначена в розмірі 41 280,00 грн. та виплачена одноразово у сумі 10 320,00 грн. за період з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року, решта суми мала виплачуватись протягом 24 місяців рівними частинами. В лютому 2016 року позивач була вимушена переїхати разом з дитиною за місцем реєстрації до м. Макіївки Донецької області, так як були відсутні належні побутові умови для неповнолітньої дитини, відсутні грошові кошти для сплати комунальних платежів та проживання. В вересні 2017 року позивач з дитиною переїхала до смт. Велика Новосілка Великоновісілківського району Донецької області та вдруге стала на облік як внутрішньо переміщена особа. 22.09.2017 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області із заявою про подовження виплати допомоги при народженні дитини. Однак, у зв'язку із пропуском встановленого 12 місячного строку звернення за цією допомогою отримала відмову в її призначенні. Позивач вважає дії відповідача протиправними, такими, що порушують права та інтереси не тільки позивача, а й права та інтереси дитини, тому вимушена звернутись за їх захистом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

02.04.2018 року ухвалою суду позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

У визначений судом строк відповідач відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження до суду не надав.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, 14.07.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7-8).

14.10.2014 року ОСОБА_1, громадянка України, народила дівчинку, ОСОБА_2, на підставі чого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Октябрського району м. Ростова-на-Дону складено відповідний актовий запис № 1918 та видано свідоцтво про народження, текст якого перекладений з російської мови на українську мову, вірність копії засвідчена державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори (а.с. 9-10).

В квітні 2015 року позивач разом з дитиною переїхала до села Богатир Великоновосілківського району Донецької області та стали на облік як внутрішньо переміщені особи, у зв'язку з чим 11.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, яка була призначена відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (а.с. 13,14).

В вересні 2017 року позивач та її донька вдруге стали на облік як внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території України (м. Макіївка Донецької області), фактичне місце проживання: вул. Набережна, буд. 2, смт. Велика Новосілка, Великоновосілківський район, Донецька область, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.09.2017 року № , № (а.с. 11-12).

22 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про подовження виплати державної допомоги при народження дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

24 листопада 2017 року Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області Листом № 8813 відмовило в подовженні допомоги на підставі Постанови КМУ від 27.02.2001 року № 1751, оскільки виплата допомоги поновлюється у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою (а.с. 16).

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у подовженні допомоги при народженні дитини у зв'язку з пропуском дванадцятимісячного строку, встановленого законодавством для звернення за відповідною державною допомогою.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача, щодо відмови в подовженні державної допомоги при народженні дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Разом з цим суд виходить з того, що переїзд позивача із села Богатир Великоновосілківського району Донецької області за місцем своєї реєстрації до м. Макіївка Донецької області, пов'язаний з відсутністю належних побутових умов для неповнолітньої дитини, відсутністю грошових коштів для сплати комунальних платежів та проживання (понад 12 місяців після припинення виплати допомоги), не залежав від волі позивача та зумовлений обставинами, які об'єктивно завадили звернутись із заявою про подовження допомоги раніше.

Суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції (що мало наслідком неможливість своєчасного звернення за подовженням допомоги), виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що Лист УСЗН від 24 листопада 2017 року про відмову у подовженні допомоги при народженні дитини, прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Таким чином, наявні підстави для зобов'язання відповідача поновити виплатити позивачу допомоги при народженні дитини.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

3.Зобов'язати Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (місцезнаходження: вул. Янісольська, 68/2, смт. Велика Новосілка, Донецька область, 85500, ідентифікаційний код юридичної особи 03197233) поновити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_1, виданий Центрально-Міським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області 25.09.2007 року, місце проживання: АДРЕСА_1), виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з лютого 2016 року.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (місцезнаходження: вул. Янісольська, 68/2, смт. Велика Новосілка, Донецька область, 85500, ідентифікаційний код юридичної особи 03197233) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_1, виданий Центрально-Міським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області 25.09.2007 року, місце проживання: АДРЕСА_1) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 704,80 грн.

Повне судове рішення складено 07 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чучко В.М.