Справа № 466/1013/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№466/1013/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (вул. В.Липинського, 11, м. Львів, 79019) у якому просить:

- визнати протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, щодо відмови у наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сім'ї від 21.12.2017 року;

- скасувати рішення Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам 21.12.2017 року, в частині відмови у наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сім'ї від 21.12.2017 року;

- зобов'язати Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сім'ї від 21.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії відповідача, які полягають в непризначені йому адресної допомоги є протиправними та просить суд зобов"язати відповідача призначити і виплатити йому щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 21грудня 2017 року.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року відкрито спрощене провадження у справі. Зазначеною ухвалою суд запропонував відповідачу в 15-денний строк з дня одержання ухвали.

Від представника відповідача 28.03.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач послався на підставу припинення виплати допомоги відповідачу, що позивач в триденний термін після працевлаштування дружини не повідомив Шевченківський відділ соціального захисту про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

На підставі ст. 262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на підставі наявних матеріалів згідно з ч.5 ст.262, КАС України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно довідки від 12.12.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, позивач - ОСОБА_1, взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за зареєстрованим місцем проживання : АДРЕСА_2.

Згідно довідки від 25.12.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, дружину позивача - ОСОБА_2, взято на облік як внутрішньо переміщену особу за зареєстрованим місцем проживання : АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що Шевченківським відділом соціального захисту вже було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: з 01.01.2015 року по 23.01.2015 року у розмірі 2210,00грн. (із розрахунку 884,00грн. на позивача, як на працездатну особу; 884,00грн. на дитину та 442,00грн. на дружину); з 24.01.2015 року по 23.03.2015 року розмірі допомоги було зменшено на 221,00грн. у зв»язку із не працевлаштованістю дружини, у тому числі за сприянням державної служби зайнятості, та склав 1989,00грн. (884,00грн. на позивача як на непрацездатну особу, 884,00грн.на дитину та 221,00грн. на дружину); з 24.03.2015 року виплату допомоги на дружину було припинено, у зв»язку з тим, що дружина не змогла працевлаштуватися, у тому числі за сприянням державної служби зайнятості, таким чином, розмір допомоги склав 1768, 00грн. (884,00 грн. на позивача як непрацездатну особу та 884,00грн. на дитину).

20.11.2015 року дружина працевлаштувалася на посаду старшого касира-контролера ТВБВ №10013/0344 філії Львівського ОУ АТ «Ощадбанк», де продовжує працювати на момент подачі позовної заяви.

23.06.2017 року, позивачем в черговий раз була подана заява про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, де було вказано, про працевлаштування дружини, однак відповідачем допомога була призначена лише з розрахунку на позивача та дитину.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.12.2017 року по справі № 466/8648/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, задоволено повністю. Визнано протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23.06.2017 року. Скасовано рішення Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за заявою про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам від 23.06.2017 року, в частині відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2, як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23.06.2017 року. Зобов»язано Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23.06.2017 року. Дана постанова набрала законної сили 22.12.2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач у позовній заяві вказав, що Управлінням соціального захисту населення Шевченківського району м. Львова, рішення суду виконано у відповідності до заяви позивача від 23.06.2017 року.

21 грудня 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Шевченківського району м. Львова із заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово - комунальних послуг.

Рішенням відповідача від 12 січня 2018 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, допомога була призначена з розрахунку лише на позивача та дитину.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога), визначений Порядком № 505.

Згідно п. 2 та 3 Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам на строк не більше шести місяців. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п.7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Тобто, згідно порядку, грошова допомога не призначається на наступний шестимісячний період в тому числі особам працездатного віку, які не працевлаштувалися після шестимісячного строку отримання грошової допомоги.

Згідно п.12 Порядку Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

- подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

- надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

- виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З системного аналізу п. 12 Порядку вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав.

Суд не може погодитися із твердженням відповідача у відзиві про те, що при повторному зверненні від 26.05.2015 року у заяві для призначення щомісячної допомоги позивач, не задекларував свою дружину, як таку, що працює, з 20.11.2015 року, про факт працевлаштування зобов'язаний був інформувати відповідача у триденний строк відповідно до абз. 1 п.11 Порядку та оскільки допомога була призначена на підставі п.7, та керуючись п.3 Порядку, на наступний строк допомога відповідачем не призначена, з огляду на наступне.

Відповідно до абз.8 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Із змісту вказаного абзацу 8 пункту 3, а також із змісту вищенаведених пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Судом встановлено, що виплата з 24.03.2015 року допомоги на дружину було припинено, у зв»язку з тим, що дружина не змогла працевлаштуватися.

Позивач 21.12.2017 року, звернувся до відповідача із заявою про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний строк, в якій чітко зазначив місце роботи дружини.

Суд звертає увагу на те, що діючим Порядком не встановлено жодного обмеження особи звернутись з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми, якими регулюються спірні відносини, суд приходить до висновку про те, що відповідач вчинив протиправні дії, а саме - відмовив позивачу в призначенні та виплаті допомоги переміщеним особам, прийнявши рішення від 12.01.2018.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.8 ст. 139 КАС України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сім'ї від 21.12.2017 року.

Скасувати рішення Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам 21.12.2017 року, в частині відмови у наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сім'ї від 21.12.2017 року.

Зобов'язати Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сім'ї від 21.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар Н.А.