Справа № 826/6342/16
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6342/16 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Прудіус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 19 квітня 2016 року звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» Пантіної Л.О., в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку №8276, укладеного між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк» 28 травня 2014 року та договорів банківського вкладу №06/1234-2014 від 06 червня 204 року та №06/1251-2014 від 10 червня 2014 року, укладених між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», зобов'язати відповідача подати до фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до наведених вище договорів, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для проведення судового розгляду в суді першої інстанції. На думку скаржника, спірна ухвала постановлена без урахування всіх обставин справи та є необґрунтованою. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що хоча про прийняття відповідачем спірного рішення позивач була повідомлена листом від 17 вересня 2014 року, однак копії оскаржуваного рішення не отримувала та не могла зробити висновок про правомірність такого рішення, також, з метою захисту порушених прав позивач зверталась до суду в порядку цивільного судочинства та оскільки використаних нею способів захисту виявилось недостатньо для відновлення порушеного права, з урахуванням особливостей правовідносин та неоднозначність судової практики, вона була змушена звернутись до суду адміністративної юрисдикції, що може бути сприйнято судом як обґрунтована підстава для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що наведені позивачем обґрунтування причин пропуску процесуального строку щодо направлення позовної заяви до Голосіївського районного суду м.Києва, законно не прийняті судом, оскільки звернення до суду іншої юрисдикції не є та не може бути підставою для переривання строку на оскарження дій/бездіяльності суб'єкта владних повноважень до Окружного адміністративного суду м.Києва.

Відповідач про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.20 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, дійшов висновку, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізнався 17 вересня 2014 року, у той же час, до суду звернувся лише 19 квітня 2016 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, а отже, враховуючи значний пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, позовна заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду відповідно до вимог ч.3 ст.123 КАС України.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 2 ст.100 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п.9 ч.1 ст.155 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Аналогічні норми містить чинна редакція КАС України, зокрема, згідно з ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є виключно наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, про визнання банком нікчемними правочинів, в тому числі договору банківського рахунку від 28 травня 2014 року №8276, договорів банківського вкладу від 06 червня 2014 року №06/1234-2014 та від 10 червня 2014 року №06-1251-2014, укладених між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахункам, відкритим на виконання вказаних договорів, ОСОБА_2 дізналась з листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» вих.№2422/09-02 від 17 вересня 2014 року (а.с.18).

Отже, враховуючи, що про порушення своїх прав, на захист яких подано даний позов, позивач дізналась саме з листа відповідача вих.№2422/09-02 від 17 вересня 2014 року, то саме з цього моменту починається перебіг шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого нормами процесуального законодавства.

Однак, з даним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції лише 19 квітня 2016 року (згідно з відбитком реєстраційного штампу вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду м.Києва) (а.с.3), тобто через 19 місяців з дня, коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, отже ОСОБА_2 пропущено передбачений законодавством шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 квітня 2016 року про відкриття провадження в адміністративній справі суд визнав подану позовну заяву і додані до неї матеріали достатніми для відкриття провадження у справі.

Таким чином, за наслідком перевірки позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

При цьому, в доданих до позовної заяви матеріалів, на момент вирішення судом першої інстанції про відкриття провадження у справі, була наявна копія листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» вих.№2422/09-02 від 17 вересня 2014 року, та у самій позовній заяві ОСОБА_2 зазначала, що про визнання нікчемними правочинів, в тому числі договору банківського рахунку від 28 травня 2014 року №8276, договорів банківського вкладу від 06 червня 2014 року №06/1234-2014 та від 10 червня 2014 року №06-1251-2014, укладених між позивачем та ПАТ «Старокиївський банк», позивач дізналась саме з вказаного листа.

Отже, при відкритті провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що позов подано у строк, установлений законом, або дійшов висновку про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції послався на ч.3 ст.123 КАС України, якою встановлено, що у випадку виявлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду після відкриття провадження в адміністративній справі та якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку, або наведені ним підстави будуть визнані неповажними, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Та обставина, що позивач була повідомлена про порушення її прав, свобод та інтересів листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Старокиївський банк» вих.№2422/09-02 від 17 вересня 2014 року вже досліджувалась судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви при вирішенні питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі, та відповідний факт пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом було встановлено до відкриття провадження у справі, а не після відкриття провадження, оскільки жодних додаткових обставин, які б свідчили про пропуск позивачем визначеного процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, після відкриття провадження у справі встановлено не було, що в свою чергу виключає можливість застосування ч.3 ст.123 КАС України для залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду фактично був виявлений судом до відкриття провадження при перевірці позовної заяви на відповідність її вимогам КАС України згідно ст.107 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції), а не після відкриття провадження в адміністративній справі.

Крім того, питання про залишення позову без розгляду вирішувалось судом в порядку письмового провадження, що позбавило позивача можливості заявити про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та в повній мірі скористатися своїми процесуальними правами, передбаченими ст.44 КАС України, зокрема права подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи та міркування з цього питання.

Таким чином, постановляючи ухвалу від 22 квітня 2016 року про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалу від 31 січня 2018 року про залишення позову без розгляду суд першої інстанції надає протилежну оцінку одним і тим самим обставинам справи щодо строку подання позову та достатності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем, до звернення до адміністративного суду з даним позовом, вживались заходи для відновлення порушеного права, зокрема ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «Старокиївський банк» про стягнення суми боргу за договорами банківського вкладу та заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року у справі №752/2499/16-ц (а.с.23) позов ОСОБА_2 до ПАТ «Старокиївський банк» про стягнення суми боргу за договором банківського вкладу задоволено, стягнуто з ПАТ «Старокиївський банк» на користь ОСОБА_2 суму неповерненого вкладу за договором банківського вкладу №06/1234-2014 від 06 червня 2014 року в розмірі 104000,00 грн., суму невиплачених відсотків в розмірі 14132,60 грн., суму неповерненого вкладу за договором банківського вкладу №06/1251-2014 від 10 червня 2014 року в розмірі 94000,00 грн., суму невиплачених відсотків в розмірі 12691,29 грн., а всього стягнуто 224823,89 грн. Однак, оскільки ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до постанови Національного банку України від 11 вересня 2014 року №365 перебуває в процедурі ліквідації, державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вказаним судовим рішенням, що зумовило звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом з метою захисту свої прав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, відповідно до прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, приймаючи до уваги повторне дослідження судом першої інстанції обставин щодо строку звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом із наданням протилежної оцінки одним і тим самим обставинам, не вирішуючи спір по суті, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року про залишення позову без розгляду постановлена судом першої інстанції за відсутності передбачених ч.3 ст.123 КАС України підстав та без надання можливості позивачу скористатися своїми процесуальними правами.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим ухвала Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року про залишення позову без розгляду підлягає скасування з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 січня 2018 року про залишення позову без розгляду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 травня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма