Справа № 826/16286/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 березня 2018 року № 826/16286/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправною та скасування постанови від 31.08.2017 року,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53508193 від 31.08.2017 року Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 09.01.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року в адміністративній справі №826/5694/16 визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо неприйняття заяви ОСОБА_1 від 24.02.2016 року про перерахунок пенсії та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва прийняти заяву ОСОБА_1 від 24.02.2016 року про перерахунок пенсії та розглянути її у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року №22-1.

Відповідачем 02.03.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 53508193.

У квітні 2017 року позивачем отримано лист-прохання від 28.03.2017 року №5187/05 Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому зазначено, що для повторного розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві заяви від 24.02.2016 року, позивачу необхідно подати відповідну заяву (оригінал) та довідку №454/09 від 27.11.2009 року (оригінал), на виконання якого, позивачем 31.03.2017 року надано оригінал заяви про перерахунок пенсії від 24.02.2016 року та копію довідки №454/09 від 27.11.2009 року.

В травні 2017 року позивачем отримано офіційний лист від 26.04.2017 року №6861/05 Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому зазначено, що згідно з пунктом 2.23 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розрахунок заробітної плати проводиться на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки. З огляду на викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено про невідповідність заяви позивача та наданих ним документів вимогам законодавства, а саме відсутні оригінал довідки №454/09 від 27.11.2009 року та належним чином завірені копії первинних документів, на підставі яких внесено записи. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві зроблено висновок про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії та, що ними розглянуто заяву позивача.

На виконання листа від 26.04.2017 року №6861/05 Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачем надано оригінал довідки №454/09 від 27.11.2009 року.

Водночас, позивач зазначає, що на вимогу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не може надати належним чином завірені копії первинних документів, які витребовуються Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, оскільки не призивався на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження у 1986-1990 роках, а залучався з 03.05.1986 - 05.05.1986 року до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Також, при наданні Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві саме копії, а не оригіналу довідки №454/09 від 27.11.2009 року, позивач керувався листом Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996 року №01-3/241-013-2, яким затверджено форму довідки про виплачену заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження, відповідно до якого, стверджуючи документи про роботу в зоні відчуження додаються у копіях, які наявні у позивача, проте не витребовуються Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Вважаючи свою заяву від 24.02.2016 року не розглянутою, 22.10.2017 року позивач звернувся до Голови правління Пенсійного фонду України та отримав відповідь, в якій зазначено, що з огляду на те, що заяву від 24.02.2017 року та довідку про заробітну плату №454/09 від 27.11.2009 року позивачем надано 25.05.2017 року, Пенсійним фондом України повідомляється Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про термінове виконання постанови Окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року в адміністративній справі №826/5694/16 та про результати виконання повідомити заявника (позивача). Зокрема, Пенсійним фондом України наголошено про необхідність проведення роз'яснювальної роботи із працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо порядку виконання судових рішень та недопущення дій та вчинків, що можуть негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Позивачем подано заяву від 29.11.2017 року до відповідача, в якій позивач просив примусити Управління Пенсійного фонду України в м. Києві виконати постанову суду та примусити виконати постанову про відкриття виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.03.2017 року.

06.12.2017 року позивачем отримано інформацію від державного виконавця Шатохіна О.П., що виконавче провадження ВП №53508193 закінчене на підставі фактичного виконання рішення суду, відповідно до листа Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №7052/05 від 03.05.2017 року.

Позивач стверджує, що постанову про закінчення виконавчого провадження ним не отримано.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, дії відповідача протиправними та безпідставними, постанову про закінчення виконавчого провадження такою, що підлягає скасуванню, а виконавче провадження за виконавчим листом №826/5694/16 від 27.02.2017 року - відновленню.

У судове засідання 18.01.2018 року з'явився представник позивача. Відповідачем, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до розписки, що міститься на зворотному боці ухвали суду від 09.01.2018 року про відкриття провадження, явку представника не забезпечено.

Представником позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

З огляду на те, що відповідачем не виконано вимог ухвали суду від 09.01.2018 року про відкриття провадження у справі, а саме не надано суду витребувані матеріали виконавчого провадження, що унеможливлює об'єктивний розгляд справи, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на 24.01.2018 року.

З метою прискорення розгляду справи, представника позивача, за його згодою, зобов'язано передати судову повістку від 18.01.2018 року відповідачу, отримати від нього та долучити матеріали виконавчого провадження до матеріалів справи.

У судове засідання 24.01.2018 року сторони, належним чином повідомлені відповідно до розписок, які містяться у матеріалах справи, не прибули.

Через канцелярію суду 24.01.2018 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі. Зокрема, до заяви долучено клопотання відповідача про розгляд справи без його участі із матеріалами виконавчого провадження ВП №53508193. Відповідачем зазначено, що проти позовної заяви заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Письмових заперечень, заяв або клопотань від відповідача суду не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись частиною дев'ятою статті 205 КАС України суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Через канцелярію суду 01.03.2018 року представником позивача подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач є інвалідом третьої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №155690 с, виданого 22.12.2009 року Київською міською державною адміністрацією та має пенсійне посвідчення серії ААБ №004396, видане 20.12.2012 року Деснянським управлінням праці соціального захисту населення м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року в адміністративній справі №826/5694/16 визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо неприйняття заяви ОСОБА_1 від 24.02.2016 року про перерахунок пенсії та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва прийняти заяву ОСОБА_1 від 24.02.2016 року про перерахунок пенсії та розглянути її у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року №22-1.

Окружним адміністративним судом міста Києва 27.02.2017 року видано виконавчий лист у адміністративній справі №826/5694/16.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряна Рафаеля Гагіковича від 02.03.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 53508193, в якій зазначено, що Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.03.2017 року №5187/05 зазначено, що «Згідно описової частини Постанови Окружного адміністративного суд міста Києва встановлено, що: «на вказаній заяві позивачем власноруч здійснено відмітку, що прийняти та зареєструвати дійсну заяву відмовили 14:00, 24.02.2016 року». Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1 днем звернення до Пенсійного фонду за призначенням (перерахунком) пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Враховуючи зазначене, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві для повторного розгляду просить подати відповідну заяву (оригінал) та довідку № 454/09 від 27.11.2009 року (оригінал) до управління… .».

З матеріалів справи судом встановлено, що Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України 31.03.2017 року отримано заяву представника позивача від 31.05.2017 року, якою, у відповідь на лист Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 28.03.2017 року №5187/05 позивачем долучено оригінал заяви від 24.02.2016 року із додатком на 3 арк., серед якого міститься копія довідки №454/09 від 27.11.2009 року, на якій, зокрема, зазначено примітку, що стверджуючі документи про роботу в зоні відчуження додаються в копії.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.04.2017 року №6861/05 зазначено, що згідно п.2.23 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. З огляду на що, у листі відповідачем повідомлено наступне.

«Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розрахунок заробітної плати проводиться на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки. З огляду на викладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено про невідповідність заяви позивача та наданих ним документів вимогам законодавства, а саме, відсутні оригінал довідки №454/09 від 27.11.2009 року та належним чином завірені копії первинних документів, на підставі яких внесено записи. З огляду зазначеного, подана заява та надані Вами документи не відповідають вимогам законодавства, а саме відсутній оригінал довідки №454/09 від 27.11.2009 року, та належним чином завірені копії первинних документів на підставі яких винесено записи. Враховуючи наведене, управлінням розглянуто Вашу заяву від 24.02.2016 року та здійснено висновок, що на сьогоднішній день відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії».

Судом встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження, долучених відповідачем до матеріалів справи, міститься заява Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.05.2017 року № 7052/05, на ім'я Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряна Р.Г., у якій зазначено, що «Управлінням рішення суду виконано, заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 24 лютого 2016 року прийнято та зареєстровано за номером 4226/09 від 31.03.2017. За результатами розгляду поданої заяви Управлінням направлено ОСОБА_1 лист №6861/05 від 26.04.2017, з обґрунтуванням підстав для проведення перерахунку пенсії та надання оригіналів документів з підтвердженням даних, викладених у заяві 24.02.2016 року. Враховуючи вищевикладене, Управління просить Вас закрити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду».

З матеріалів справи вбачається, що Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України отримано заяву позивача від 25.05.2017 року №6134/09 в якості додатку до якої долучено оригінал довідки № 454/09 від 27.11.2009 року про заробітну плату в зоні відчуження спеціальної форми, встановленої Міністерством соціального захисту населення України 27 лютого 1996 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем від 31.08.2017 року закінчено виконавче провадження відповідно до повідомлення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.05.2017 року № 7052/05 про виконання вимог виконавчого документу у повному обсязі в самостійному порядку. На підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження з примусового виконання ВП №53508193 закінчити.

Відповідно до супровідного листа від 31.08.2017 року №53508193/12 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві направлено до виконання та до відома постанову від 31.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження, проте підтвердження своєчасного направлення учасникам виконавчого провадження зазначеної постанови відсутнє.

До позовної заяви позивачем також долучено скаргу на ім'я Голови правління Пенсійного фонду України від 22.10.2017 року щодо не розгляду Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України заяви від 24.02.2016 року, на що, листом Пенсійного фонду України від 21.11.2017 року №15958/Т-11 повідомлено позивача, що «За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, заяву від 24.02.2016 року та довідку про заробітну плату №454/09 Ви до управління надали 25.05.2017 року. Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві повідомляємо про необхідність терміново виконати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року. Про результати повідомити заявника. Крім цього, наголошуємо, що з посадовими особами управління слід провести роз'яснювальну роботу щодо порядку виконання судових рішень та недопущення дій та вчинків, що можуть негативно вплинути на репутацію державного службовця».

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем отримано заяву позивача від 29.11.2017 року №12003/02-01-28, в якій позивачем зазначено про невиконання боржником постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року у справі №826/5694/16, у підтвердження чого, в якості додатків до заяви долучено копію листа Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.03.2017 року №5187/05, копії заяв позивача до боржника та копію листа Пенсійного фонду України від 21.11.2017 року №15958/Т-11.

Вважаючи свої права порушеними внаслідок протиправних дій відповідача, а саме безпідставного закінчення виконавчого провадження ВП №53508193, позивач звернувся до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ "Про виконавче провадження" із змінами і доповненнями (далі - Закон № 1404-VІІІ) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 18 Закону 1404-VІІІ вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, у постанові державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряна Рафаеля Гагіковича від 02.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53508193 зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не спростовано відповідачем, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у десятиденний строк, встановлений відповідачем у постанові про відкриття виконавчого провадження, судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва, на підставі якого видано виконавчий лист, не виконано, проте, державним виконавцем не вчинено жодних дій та заходів, передбачених Законом № 1404-VІІІ, що підтверджено матеріалами виконавчого провадження, наданими відповідачем, з огляду на що, суд дійшов висновку, що державним виконавцем допущено бездіяльність та не дотримано вимоги законодавства.

Зокрема, як встановлено судом, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.05.2017 року № 7052/05, в якій боржник просить державного виконавця закрити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, проте жодних додатків до заяви, в якості доказів того, що судове рішення дійсно є виконаним та про що відомо стягувачу (позивачу), не долучено.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження та не спростовано відповідачем, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 38 Закону № 1404-VІІІ, а саме на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Проте, судом встановлено, підтверджено позивачем та не спростовано відповідачем, що на момент винесення постанови від 31.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем, Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року ні у добровільному ні у примусовому порядку виконано не було, що підтверджується листами позивача до Пенсійного фонду України та листом - відповіддю Пенсійного фонду України від 21.11.2017 року №15958/Т-11, із змісту якого вбачається, що станом на 21.11.2017 року судове рішення від 07.11.2016 року, на підставі якого видано виконавчий документ, не виконано боржником, оскільки документи, які є підставою для розгляду та подальшого виконання рішення суду, а саме, заяву від 24.02.2016 року та довідку про заробітну плату №454/09, боржником отримано 25.05.2017 року. З огляду на що, Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено про необхідність терміново виконати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 року, а про результати повідомити заявника.

Також, судом встановлено, що позивачем, після отримання зазначеного листа Пенсійного фонду України, повідомлено про невиконання боржником судового рішення, проте таку заяву проігноровано державним виконавцем.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53508193, оскільки останнім не виконано обов'язку по встановленню реальності та доведеності виконання рішення суду боржником, з огляду на що, постанову від 31.08.2017 року має бути скасовано, як таку, що є протиправною.

Також суд вважає за необхідне зазначити, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція), виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

З аналізу норм Інструкції вбачається, що існує вичерпний перелік підстав передачі виконавчого провадження іншому державному виконавцю, що оформлюється відповідною постановою державного виконавця із зазначенням підстави зміни державного виконавця.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №53508193 вбачається, що постанову від 02.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряном Рафаелєм Гагіковичем, проте постанову від 31.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження винесено державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем, проте постанови із зазначенням підстави зміни державного виконавця у матеріалах виконавчого провадження не міститься. Також, суд дійшов висновку, що про зміну державного виконавця не було відомо і сторонам виконавчого провадження, оскільки заяву Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.05.2017 року № 7052/05, в якій боржник просить державного виконавця закрити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, подано на ім'я державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаспаряна Рафаеля Гагіковича, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанову від 31.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем, винесено неналежним державним виконавцем, а тому, цю постанову не можна вважати законною.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Із змісту позовної заяви судом встановлено та не спростовано відповідачем, що постанову від 31.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження позивачем не отримано, а про закінчення виконавчого провадження позивач дізнався від державного виконавця Шатохіна Олександра Павловича випадково.

Твердження позивача підтверджується і матеріалами виконавчого провадження, відповідно до яких, підтвердження надіслання сторонам виконавчого провадження постанови від 31.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження відсутнє, як і відсутні у матеріалах виконавчого провадження рекомендовані поштові повідомлення про вручення сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53508193, що є також порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи виявлені порушення, допущені відповідачем при здійсненні виконавчого провадження ВП №53508193, суд дійшов висновку про протиправність винесеної постанови від 31.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження, відтак, про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідачем у справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності вчинення дій при винесенні оспорюваної постанови.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 205, 229, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53508193 від 31.08.2017 року Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (02225, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ).

Суддя Л.О. Маруліна