Справа № 161/15388/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1479/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Копко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року у справі № 161/15388/17 (рішення ухвалено в м.Луцьку в складі головуючого - судді Олексюка А.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 06.10.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 22.12.2017 просив визнати протиправними дії ГУ ДФС у Волинській області щодо проведення фактичної перевірки 07.09.2017 ПП «Фірма «Орнамент» та скасувати постанову ГУ ДФС у Волинській області від 26.09.2017 №316/03-20-14-05 про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що фактична перевірка за результатами якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності була проведена протиправно та без належних на те підстав, встановлених ст. 80 ПКУ, а тому вважає дії працівників контролюючого органу та оскаржувану постанову протиправними.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, здійснивши перевірку підстав для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що на адресу Головного управління ДФС у Волинській області надійшло звернення від ОСОБА_3 про протиправні дії, які відбулися в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.: 06.08.2017 при покупці пляшки горілки та бокалу пива на його вимогу не видано касового чеку (а.с. 36-37).

Надалі, на підставі наказу начальника Головного управління ДФС у Волинській області № 2396 від 01.09.2017 та направлень на перевірку № 002414, № 002415, № 002469 від 01.09.2017 працівниками Головного управління ДФС у Волинській області була проведена фактична перевірка ПП «Фірма «Орнамент», яка була проведена у присутності продавців магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4, ОСОБА_5 та директора ПП «Фірма «Орнамент» ОСОБА_2

За результатами проведеної фактичної перевірки був складений акт № 9247/03/20/14/05/25090398 від 07.09.2017, в якому встановлено наступні порушення: нещоденне роздрукування фіскальних звітних чеків, чим порушено п. 9 ст. З Закону України від 06.07.1995 №265/96-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із доповненнями; порушення порядку оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій, чим порушено п. 2.2., 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637; реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, чим порушено вимоги постанови КМУ від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами та доповненнями.

07.09.2017 відносно позивача був складений протокол серії АА № 522437 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-15 КУпАП.

У зв'язку з відмовою від отримання протоколу про адміністративне правопорушення №437 від 07.09.2017 складено акт відмови від отримання протоколу №522437 від 07.09.2017 (а.с. 16).

За результатами розгляду протоколів серії АА № 522437 від 07.09.2017 заступником начальника Головного управління ДФС у Волинській області Харченко Т.Е винесено постанову № 316/03-20-14-05 від 26.09.2017, згідно якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Не погоджуючись із даною постановою позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно застосовано до позивача адміністративне стягнення у розмірі 8 500 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Податковим кодексом України.

Згідно із п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

В силу п. 2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України.

Статтею 81 Податкового кодексу України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як видно з матеріалів справи, у направленні на перевірку від 01.09.2017 № 002414, №002415 та №002469 містяться відмітки про те, що ОСОБА_4 пред'явлено направлення на перевірку та вручено копію наказу від 01.09.2017 № 2396, що підтверджується її підписом.

Також, як видно з наказу «Про проведення фактичної перевірки» №2396 від 01.09.2017, то на ньому міститься відмітка про те, що «з наказом ознайомлена, копію отримала ОСОБА_4, 10:46, 06.09.2017» та наявний її підпис.

Крім того, як встановлено судом перевірка проведена в присутності продавців магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та директора ПП «Фірма «Орнамент» ОСОБА_2».

Відповідно до п. 86.3 ст. 86 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта, посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчу* факт такої відмови. У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представником чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь яких причин.

Згідно п. 86.6 ст. 86 Податкового кодексу України відмова платника податків або йог* законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписана акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплати визначеної контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

З матеріалів справи встановлено, що 07.09.2017 відносно позивача були складений протокол серії АА № 522437 про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з відмовою від його отримання складено відповідний акт відмови від отримання протоколу №522437 від 07.09.2017.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звіті за кожний робочий день.

Згідно з вимогами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 № 637, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватись. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використання РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Статтею 163-15 КУпАП встановлено, що порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу-підприємця, посадових осіб юридичної особи у розмірі від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення. - тягне за собою накладення штрафу від п'ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У преамбулі Постанови № 637 зазначено, що її норми визначають порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

Відповідно до п. 4.1. Положення з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній. Якщо з вини керівників не були створені належні умови для забезпечення схоронності коштів під час їх зберігання і транспортування, то вони несуть за це відповідальність у встановленому законодавством України порядку.

Підпунктом 2.2 Положення передбачено, що підприємства здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків.

Пунктом 2.6 цього ж Положення визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Фізична особа-підприємець не веде касову книгу.

Відповідно до пунктів 6, 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» об'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення та щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постановах №21-7а13 від 26.02.2013, №21-35а13 від 26.02.2013; №21-54а15 від 01.04.2014 пунктом 2.6. Положення №637 передбачено два механізми оприбуткування готівки залежно від способу фіксації її надходження в касу: прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки (РК).

В разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 ст. 1 Указу № 436/95.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не спростував скоєння вказаних вище порушень і, в тому числі, не видачу ОСОБА_3 касових чеків за покупку.

На погляд колегії суддів форма звернення покупця ОСОБА_3 до фіскального органу про порушення не звільняє позивача від відповідальності.

Таким чином, застосоване відповідачем адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій є правомірним та вірно враховано судом першої інстанції.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2017 року у справі № 161/15388/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук