Справа № 344/3574/18
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/3574/18
Провадження № 2-а/344/597/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Херовича Остапа Романовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Мотивував тим, що 06.03.02018 року він прямував на автомобілі Mersedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Галицька, 123А, смт. Отинія, Коломийського району, де його зупинили представники поліції. Інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську Херович О.Р. зупинив автомобіль і зазначив, що позивач здійснив перетин суцільної лінії. З даним твердженням позивач не погодився. Крім того, з позивачем були пасажири, які також зазначили відповідачу про відсутність порушення. В результаті пояснень, протокол чи постанову про адміністративне правопорушення на позивача не склали. Однак, 10.03.2018 року позивач отримав постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 417199 від 06.03.2018 року, в які зазначалося, що позивач не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 ПДР та здійснив перетин горизонтальної суцільної лінії, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1ст. 122 КУпАП, і як наслідок було прийнято рішення застосувати щодо нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255грн. Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним та необґрунтованим з наступних підстав. Позивач зазначає, що не здійснював перетин суцільної лінії, про що заявляв інспектор безпосередньо на місці зупинки. Однак відповідач не звернув уваги на пояснення позивача, ніяких фотографій чи інших доказів про наявність складу адміністративного правопорушення, окрім власного судження, на місці зупинки відповідач не надав. У постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності будь-які докази вини позивача відсутні. Також у постанові відсутні будь-які посилання на конкретну статтю ПДР, яку позивач порушив. Окрім того, у діях інспектора при складенні постанови очевидні процесуальні порушення, а саме у частині правомірності розгляду справи на місці вчинення правопорушення. Відповідач написав оскаржувану постанову без відома позивача та вказав, що останній від підпису відмовився. Про це також свідчить факт отримування постанови поштовим зв'язком. За наведених обставин, просив суд визнати дії інспектора щодо складення постанови незаконними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії АР № 417199 від 06.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mersedes Benz Vito, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Галицька, 123А, смт. Отинія, Коломийського району 06.03.2018 року о 12 год. 45 хв. перетнув лінію горизонтальної розмітки, чим порушив вимоги п. 1.1 Розділу 34 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч.1ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 5).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Наданим відповідачем відеозаписом не зафіксовано, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що враховуючи вимоги ч. 3 ст. 286 КАС України слід задовольнити частково, оскаржувану постанову серії АР № 417199 від 06.03.2018 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 247, 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Херовича Остапа Романовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову АР № 417199 від 06.03.2018 року винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Херовичем Остапом Романовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КупАП і закрити провадження у справі.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова