Справа № 826/5906/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2018 року

Київ

справа №826/5906/17

адміністративне провадження №К/9901/50352/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича, Київської конкурсної комісії з проведення відкритого чотирирівневого конкурсу кандидатів на адміністративні посади у місцевих прокуратурах, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказів, рішення, зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

визнати наказ Генерального прокурора України від 29 грудня 2016 року № 414 «Щодо особливостей розгляду скарг на рішення конкурсних комісій з підстав необ'єктивності та упередженого ставлення до кандидатів на адміністративні посади в місцевих прокуратурах під час проведення співбесід» незаконним та нечинним з моменту його видання;

визнати рішення Київської конкурсної комісії з проведення чотирирівневого відкрито конкурсу на адміністративні посади у місцевих прокуратурах (далі - Конкурсна комісія) від 17 січня 2017 року в частині «Визнати доводи скарги ОСОБА_3 на рішення Харківської конкурсної комісії від 18 грудня 2016 року частково обґрунтованими. Рекомендувати ОСОБА_3 у встановленому законодавством порядку для призначення на посаду керівника Харківської місцевої прокурату №2.» (пункт 5 Протоколу засідання Київської конкурсної комісії) незаконним скасувати його;

визнати наказ Генерального прокурора України від 30 січня 2017 року №23к про призначення старшого радника юстиції ОСОБА_3 керівником Харківської місце прокуратури №2 Харківської області незаконним та скасувати його;

зобов'язати Конкурсну комісію відкликати рекомендацію про призначення ОСОБА_3 на посаду керівника Харківської місцевої прокуратури №2;

зобов'язати Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку, на підставі рекомендації Харківської конкурсної комісії з проведення чотирирівневого відкритого конкурсу на адміністративні посади у місцевих прокуратурах про призначення ОСОБА_1 керівником Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області видати наказ про призначення позивача керівником Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року позов залишено без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року ухвалу суду першої скасовано в частині залишення без розгляду позовних вимог про визнання наказу Генерального прокурора України від 29 грудня 2016 року №414 «Щодо особливостей розгляду скарг на рішення конкурсних комісій з підстав необ'єктивності та упередженого ставлення до кандидатів на адміністративні посади в місцевих прокуратурах під час проведення співбесід» незаконним та нечинним з моменту його видання. В цій частині справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Вважаючи вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині залишення позовних вимог без розгляду ухваленими із порушенням вимог процесуального закону, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про часткове визнання незаконними і скасування рішення Київської конкурсної комісії від 17 січня 2017 року, наказу Генерального прокурора України від 30 січня 2017 року №23к, а також похідних вимог про зобов'язання Київської конкурсної комісії відкликати рекомендацію про призначення ОСОБА_3 на посаду керівника Харківської місцевої прокуратури №2 та зобов'язання Генерального прокурора України у встановленому законодавством порядку видати наказ про призначення позивача керівником Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, передбачений частиною третьою статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом).

Так, згідно з частинами першою, другої статті 99 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 99 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, особи вправі оскаржити рішення, дії чи бездіяльність щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби протягом місячного строку, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про прийняття відповідного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності.

Судами встановлено, що 31 січня 2017 року позивачу стало відомо про наказ Генеральної прокуратури України від 30 січня 2017 року №23к, однак з позовом позивач звернувся лише 3 травня 2017 року, тобто поза межами встановленого КАС України місячного строку.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що цей спір виник щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, дій чи бездіяльності, а не щодо прийняття чи проходження позивачем публічної служби, а тому судами безпідставно застосовано місячний строк звернення до суду до частини позовних вимог.

Суд критично ставиться до таких доводів скаржника з огляду на таке.

Визначаючи належність даного спору до спору щодо прийняття громадян на публічну службу, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з такого.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час подання позивачем позову) публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частина перша статті 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури визначає не лише відповідних прокурорів Генеральної, регіональної та місцевої прокуратури, а й їх керівників (а також перших заступників, заступників), у тому числі у керівників місцевої прокуратури (пункт 14).

За вказаного правового регулювання, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що на позови у спорах щодо призначення керівників місцевої прокуратури розповсюджується місячний строк звернення до адміністративного суду.

Отже, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій вірно застосували норми процесуального права в оскаржуваній частині, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець