Справа № 824/797/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/797/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Кіщук О.І.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Смутняка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо неналежного розгляду його заяви від 24.03.2017 р. про передачу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в с. Михальча, Сторожинецького району Чернівецької області безоплатно у власність та надання листа-відповіді від 26.04.2017 р. за №Б-1033/0-1282/6-17;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути його заяви від 24.03.2017 р. та 27.03.2017 р. про передачу земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в с. Михальча, Сторожинецького р-н, Чернівецької області безоплатно у власність із прийняттям відповідного рішення.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.10.2017 р. відкрито провадження у адміністративній справі №824/797/17-а

22.11.2017 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду закрито провадження у адміністративній справі №824/797/17-а у зв`язку з непідсудністю даної справи розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі №727/797/17-а від 22.11.2017 р. скасовано та передано справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.02.2018 р. прийнято адміністративну справу №824/797/17-а до провадження суддею Левицьким В.К. та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 22.03.2018 р.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.03.2018 р. клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено, призначити розгляд справи №824/797/17-а за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті, яке призначене на 22.03.2018 р., підготовчим засіданням.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.04.2018 р. занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 24.03.02017 р. він подав до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі - відповідач) із зверненням про передачу йому у власність сформованої земельної ділянки, що перебуває у державній власності цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1 розташованої в с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області за межами населеного пункту. 26.04.2017 р. листом №Б-1033/0-1282/6-17 відповідач надав відповідь, відповідно до якої зазначив, що до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області надійшло два звернення на одну земельну ділянку, відтак вважає за необхідне провести земельні торги відповідно до положень ст. ст. 135 та 139 Земельного кодексу України.

Позивач, такий стан розгляду відповідачем його звернення вважає протиправним оскільки, він не відповідає вимогам ст. ст. 118 та 121 Земельного кодексу України та порушує його права передбачені Конституцією України на отримання земельної ділянки у власність.

Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на позов, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову відповідач вказував, що його дії є законними, а позовна заява необґрунтованою, невмотивованою та безпідставною, виходячи з того, що до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій надійшло два звернення на одну земельну ділянку від гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 У строк встановлений Законом України "Про звернення громадян" відповідачем розглянуто подані звернення і прийнято рішення про проведення земельних торгів, про що повідомлено заявників. 23.05.2017 р. від позивача надійшла відповідь із змісту якої видно, що він не заперечує щодо проведення торгів і надає згоду на участь у торгах лотом на яких буде земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 розташованої в с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання повторно розглянути заяви про передачу земельної ділянки у власність із прийняттям відповідного рішення зазначив, що позивачем подавалася тільки одна заява від 24.03.2017 р., яку відповідності до Закону відповідачем розглянуто. З огляду на дані обставини підстав для її повторного розгляду відповідачем не має.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 11.04.2018 р. відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про залучення до участі у справі третьої особи та свідків, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

У судовому засідання, яке відбулося 18.04.2018 р. представники позивача позовні вимоги підтримали просив суд, задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову та проси в суд відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

24.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою-клопотанням, в якій просив прийняти наказ яким передати йому безоплатно у власність, земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в с. Михальча, Сторожинецького району, Чернівецької області (а.с. 163). Вказана заява-клопотання зареєстрована відповідачем 27.03.2017 р. за вх. № Б-1033/0/5-17.

27.03.2017 р. позивачем у доповнення до заяви від 24.03.2017 р. надано графічні матеріали на яких зображена конфігурація і місцерозташування земельної ділянки площею 0,60 га, кадастровий номер НОМЕР_1 у с. Михальча за межами населеного пункту. Вказана заява отримана відповідачем 29.03.2017 р. (а.с. 29).

З матеріалів справи видно, що 28.03.2017 р. громадянин ОСОБА_5 звернувся з клопотанням до відповідача про надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо передачі йому безоплатно у власність, земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в с. Михальча, Сторожинецького району, Чернівецької області (а.с. 55).

Згадане клопотання зареєстроване відповідачем 31.03.2017 р. за вх. № П-1121/0/5-17.

Розглянувши заяву про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, 26.04.2017 р. відповідач листом за вих. № Б-1033/0-1282/6-17 повідомив позивача, що до Головного управління Держгеокадастру надійшли два звернення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1, тому вважав за необхідне провести земельні торги у відповідності до ст. ст. 135, 139 Земельного Кодексу України (а.с. 60).

У відповідь на звернення ОСОБА_5, відповідач 27.04.2017 р. надіслав лист вих. № П-1121/0-1291/6-17 з повідомленням тієї ж інформації, що і позивача в листі № Б-1033/0-1282/6-17 (а.с. 56).

Дослідження Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 10.03.2017 р. встановлено, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у с. Михальча. Сторожинецького району Чернівецької області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, садівництва городництва, сінокосіння і випасання худоби, зареєстроване за державою в особі Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області (а.с. 33-35, 173).

Судом також встановлено, що 23.05.2017 р. позивач подав до відповідача заяву, в якій не заперечував і надав згоду на участь у земельних торгах, предметом якої буде земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1. Одночасно просив повідомити його про дату, час та місце проведення торгів земельної ділянки площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та перелік документів, що необхідно подати для участі в таких торгах. Крім того, просив зазначити предмет торгів: продаж права оренди земельної ділянки, продаж земельної ділянки тощо (а.с. 57, 162 на звороті). Вказана заява зареєстрована відповідачем 23.05.2017 р. за вх. № Б-1706/0/5-17.

Листом від 22.06.2017 р. № 1600/6-17 відповідач направив на адресу позивача відповідь на заяву з інформацією щодо проведення торгів земельної ділянки площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 162).

10.11.2017 р. відповідачем винесено наказ №277-од, згідно якого земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 включено до переліку ділянок с/г призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах.

Виконавцю земельних торгів фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 наказано забезпечити підготовку лота до продажу прав на вищевказану земельну ділянку на земельних торгах з подальшим відшкодуванням витрат переможцем торгів (п. 4 вказаного наказу).

Пунктом 6 вказаного наказу Головному управлінню Держгеокадастру у Чернівецькій області наказано укласти договір про підготовку лота до продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення на земельному аукціоні та на проведення земельних торгів (а.с. 63).

Судом встановлено, що 02.04.2018 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_7 листом за вих. № 02/04/18-01 повідомив відповідача про неможливість здійснення підготовки лоту для продажу на земельних торгах у зв`язку із великим обсягом поточної роботи та просив розірвати договір за згодою сторін (а.с. 177).

05.04.2018 р. наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області "Про внесення змін до п. 4 наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 10.11.2017 р. №277-од" наказано внести до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 10.11.2017 р. №277-од "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах на визначення виконавця земельних торгів" такі зміни: 1.1 в п. 4 слова "фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7" замінити на слова "ДП "Чернівецький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою" (а.с. 174).

Судом встановлено, що 05.04.2018 р. між Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та Державним підприємством "Чернівецький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою" укладено договір №190 про підготовку лота до продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства площею 0,600 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на земельних торгах (а.с 178-180).

Вважаючи дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви від 24.03.2017 р. 27.10.2017 р. протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі- Положення 315).

Відповідно до п. 1 Положення №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за №1391/29521, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення №333).

Згідно з п. 1 Положення №333 Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (п.п.13 п.4 Положення №333).

Частиною 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 135 ЗК України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених ч. 2 і 3 ст. 134 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що позивач реалізуючи своє право на отримання земельної ділянки у власність звернувся до відповідача із заявою-клопотанням. Відповідач у межах своїх повноважень і у встановлені ЗК України строки розглянув вказане звернення та надав мотивовану відповідь, відповідно до якої повідомив позивача про наявність двох звернень громадян щодо отримання однієї земельної ділянки у власність та необхідність у зв`язку з цим проведення земельних торгів. Позивач у свою чергу подав до відповідача заяву, в якій не заперечував і надав згоду на участь у земельних торгах, предметом якої буде спірна земельна ділянка.

З огляду на встановлені по справі обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо неналежного розгляду його заяви від 24.03.2017 р. про передачу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в с. Михальча, Сторожинецького району Чернівецької області безоплатно у власність та надання листа-відповіді від 26.04.2017 р. за №Б-1033/0-1282/6-17 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Оскільки, судом не встановлено протиправності дій відповідача щодо не належного розгляду заяви позивача про передачу земельної ділянки від 24.03.2017 р., не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_4 від 24.03.2017 р. та 27.03.2017 р. про передачу земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в с. Михальча, Сторожинецького р-н, Чернівецької області безоплатно у власність із прийняттям відповідного рішення.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень. Пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачає що, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Системний аналіз наведених норм КАС України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв'язку умови порушення її прав.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Судом встановлено, що позивачем наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №277-од від 10.11.2017 р. та відповідь оформлена листом №Б-1033/0-1282/6-17 від 26.04.2017 р. щодо проведення земельних торгів спірної земельної ділянки до суду не оскаржувалися. Натомість, позивач подав до відповідача заяву, в якій не заперечував і надав згоду на участь у земельних торгах, предметом якої буде спірна земельна ділянка.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені по справі обставини, суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, який свідчить про протиправність дій та рішень відповідача при розгляді його заяви-клопотання від 24.03.2017 р.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час розгляду звернення позивача.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність дій під час розгляду звернення позивача, а тому в задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький

Рішення в повному обсязі складено 08 травня 2018 р. (враховуючи вихідні та святкові дні, а також перебування судді у відрядженні та відгулі).