Справа № 812/1316/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1316/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якому позивач просить визнати протиправними бездіяльність відповідача щодо не виплати ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, недоотриманої пенсії з серпня 2014 року по березень ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку зі смертю ОСОБА_3; зобов'язати відповідача здійснити виплату представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2, недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, у сумі 53426,89 грн.

Розглянувши матеріали вказаного позову, суд дійшов такого.

У відповідності до пункту другого частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п'ятої цієї статті стосовно представника. У разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Частиною першою статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повноваження представників та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною другою цієї статті довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

До позовної заяви представником позивача додано ксерокопію довіреності 77 АВ 6179496, вчиненої 10.03.2018 т.в.о. нотаріуса міста Москва Російської Федерації Багдасаровой Н.А., згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 на представництво своїх інтересів. До копії довіреності додано копію апостилю, вчиненого 20.04.2018, на окремому аркуші.

Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріплюється з документом.

З наданих представником позивача ксерокопії довіреності 77 АВ 6179496, вчиненої 10.03.2018, та ксерокопії апостилю, вчиненого 20.04.2018, неможливо встановити, що вказані документи є єдиним цілим та апостиль стосується саме довіреності 77 АВ 6179496, вчиненої 10.03.2018.

Статтею 59 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Зміст вказаних норм свідчить, що повноваження представника можуть посвідчуватись: або оригіналом довіреності, засвідченої належним чином; або копією такої довіреності, засвідченої суддею чи у визначеному законом порядку.

Випадки засвідчення копій встановлені, зокрема Законом України "Про нотаріат". Відповідно до ст. 75 цього Закону вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.

Отже, належним документом, який підтверджує повноваження представника є оригінал належним чином оформленої довіреності, або її копія, засвідчена суддею чи у визначеному законом порядку.

Крім того, суд звертає увагу на те, що додана до позову ксерокопія довіреності викладена російською мовою.

Україна є учасницею Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, відповідно до статті 17 якої передбачено, що у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Однак, Конвенцією визначено коло відносин, на які розповсюджується її дія. Зокрема, згідно ст. 2 Конвенції визначено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони. Громадяни кожної Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися у суди, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи.

Тобто, дія Конвенції розповсюджується на приватноправові відносини, тоді як питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади Договірних Сторін є публічно-правовими.

Згідно з Цивільним кодексом України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення містилися у ЦК УРСР, що діяв станом на момент підписання Конвенції.

Будь-яких застережень щодо поширення дії Конвенції, або включення до складу цивільних відносин також відносин, що мають публічно-правову природу, Конвенція не містить.

Предметом звернення до суду у даній справі є відносини, що мають публічно-правову природу, тому суд вважає, що в даному випадку сфера дії Конвенції не поширюється на правовідносини сторін по справі.

Відповідно до частини першої статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Тобто, ОСОБА_2 на підтвердження своїх повноважень необхідно надати оригінал довіреності 77 АВ 6179496, вчиненої 10.03.2018 т.в.о. нотаріуса міста Москва Російської Федерації Багдасаровой Н.А., з апостилем, з додаванням офіційного перекладу на українську мову, або належним чином засвідчені копії вказаних документів.

Оскільки зазначені документи разом з позовом не надано суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до пункту третього частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві з вищезазначених підстав.

Керуючись статтями 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

СуддяТ.В. Смішлива