Справа № 826/18049/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 квітня 2018 року №826/18049/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач), до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, (далі - відповідач-1, Фонд), та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк», (далі - ПАТ КБ «Євробанк» ), Кононця Вадима Валерійовича, (далі - відповідач-2, Уповноважена особа Фонду), про:

- визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину (транзакції) з переказу коштів у сумі 196000,00 грн. на рахунок НОМЕР_2, що належить позивачу, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», (далі - Закон);

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно з положеннями Закону, позивачу має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за рахунок Фонду, а Уповноважена особа Фонду, в порушення вимог чинного законодавства, не включила позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договором банківського рахунку, що порушує майнові права позивача.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшли. При цьому, від відповідача-2 до суду надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України від 06.07.2005 р. №2747-IV у редакції, що діяла до 15.12.2017 р.), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

15.06.2016 р. між позивачем та ПАТ КБ «Євробанк» укладено договір №2620.2.35382.0002/Євро КБ про відкриття банківського рахунку та його розрахункове обслуговування, (далі - договір), за умовами якого Банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_3 в національній валюті та надає можливість у порядку та на умовах, визначених в договорі та Правилах, отримувати визначені послуги щодо свого рахунку та здійснювати в порядку і на умовах, передбачених договором та Правилами, операції зі своїм рахунком.

Як стверджував позивач та не заперечували відповідачі, на відкритий поточний рахунок НОМЕР_3 15.06.2016 р. було перераховано кошти у розмірі 196000,00 грн.

Водночас, рішенням Правління Національного банку України від 15.06.2016 р. №70-рш/БТ ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії проблемних.

Рішенням Правління Національного банку України від 17.06.2016 р. №73-рш ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі зазначеного рішення, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 17.06.2016 р. №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого, розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17.06.2016 р. по 16.07.2016 р. включно та призначено Уповноважену особу Фонду.

17.06.2016 р. Уповноваженою особою Фонду видано наказ №1 «Про виконання обов'язків Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк».

В подальшому, 21.06.2016 р. Уповноваженою особою Фонду видано наказ №26 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», відповідно до якого, вирішено здійснити перевірку договорів, укладених ПАТ КБ «Євробанк» за період з 17.06.2014 р. по 17.06.2016 р., на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону, утворивши для цього відповідну комісію, а комісії здійснити таку перевірку до 07.07.2016 р. та надати відповідні пропозиції Уповноваженій особі Фонду.

Також 21.06.2016 р. Уповноваженою особою Фонду видано наказ №27 «Про перевірку вкладів фізичних осіб», відповідно до якого вирішено, зокрема, здійснити перевірку документів, пов'язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб для визначення підстав можливого обмеження Уповноваженою особою Фонду здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, для чого утворено відповідну комісію, а комісії здійснити таку перевірку у строк до 07.07.2016 р. включно та у строк до 08.07.2016 р. включно скласти та подати на розгляд Уповноваженій особі Фонду відповідні пропозиції.

Разом з тим, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07.07.2016 р. №1183 продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» з 17.07.2016 р. по 16.08.2016 р. включно і повноваження Уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16.08.2016 р. №215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.08.2016 р. №1523 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого, розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» з 17.08.2016 р. до 16.08.2018 р. включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано їй всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Євробанк» з 17.08.2016 р. до 16.08.2018 р. включно.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, 23.09.2016 р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із запитом щодо включення позивача до переліку вкладників банку/загального реєстру вкладників.

За результатами розгляду запиту, Уповноважена особа Фонду листом від 28.09.2016 р. №01-24.216759 повідомила позивача, що у результаті проведеної перевірки 10.08.2016 р. встановлено, що операції по зарахуванню на рахунок позивача грошових коштів мають ознаки нікчемних правочинів, передбачені п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, а саме правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема з підстав якщо банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зокрема, згідно з актом перевірки від 10.08.2016 р. №17 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ КБ «Євробанк», призначеної наказом від 21.06.2016 р. №26, затверджено результатами перевірки, якою виявлено, що відповідні правочини, у тому числі правочин, який мав місце між Банком та позивачем, мають ознаки нікчемності згідно зі ст. 38 Закону (п. 88 додатку №1 до акту).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом.

Так, ч. 1 ст. 3 Закону встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (ч. 1 ст. 11 Закону).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені у ст. 12 Закону. Зокрема, відповідно до п.п. 2, 4 ч. 3 цієї статті, виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до ст. 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону).

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 26 Закону).

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2 ст. 26 Закону).

Згідно ст. 27 Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону.

Аналогічні норми містяться у Положенні про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженому рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 р. №14, (далі - Положення №14).

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду, на час подання позивачем позову до суду, останнього не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду з підстав проведення перевірки банківських операцій по рахунку позивача, як і не включено позивача до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені у ст. 37 Закону.

Так, уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій тощо.

Частиною 2 ст. 38 Закону визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду 26.05.2016 р. №826 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 р. за №863/28993, (далі - Порядок), передбачено, що до прийняття рішення про виявлення факту нікчемності правочину (договору) Уповноважена особа Фонду може приймати рішення щодо тимчасового обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій, що можуть призвести до зменшення активів банку, втрати майна, збільшення збитків банку, збільшення витрат Фонду тощо, обов'язково повідомивши про таке рішення Фонд. Зазначене рішення може прийматися в межах здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації в банку.

Перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Відповідно до ч. 5 розділу II Порядку, обов'язково підлягають перевірці правочини (договори), вчинені (укладені) після прийняття постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних та/або запровадження обмежень, які відповідають одному з таких критеріїв: вчинені (укладені) в порушення обмежень, встановлених Національним банком України; вчинені (укладені) шляхом перерахування коштів з рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб; вчинені (укладені) на користь третьої особи; призначенням платежу за якими було надання фінансової допомоги, повернення фінансової допомоги, надання позики, повернення позики, дарування, виконання угоди про поділ майна. Про всі випадки виявлення операцій з таким призначенням платежу Уповноважена особа Фонду повідомляє контролюючі органи не пізніше десяти робочих днів з дня виявлення таких операцій; вчинені (укладені) без фактичного внесення/отримання готівкових грошових коштів через касу банку; вчинені (укладені) без очевидної законної мети або за відсутності очевидного економічного сенсу.

Як встановлено судом та вже зазначено вище, на виконання вимог, передбачених ст. 38 Закону, Уповноваженою особою Фонду наказом №26 від 21.06.2016 р. «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» створено комісію з перевірки правочинів (операцій), що мають ознаки нікчемних правочинів відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону.

10.08.2016 р. на засіданні комісії, результати якої затверджені актом перевірки №17, вирішено, зокрема затвердити результати перевірки, якою виявлено правочини (операції, транзакції) за операціями по перерахуванню коштів з рахунків юридичних осіб на поточні/карткові рахунки клієнтів - фізичних осіб, що є нікчемними згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону. Перелік клієнтів - отримувачів коштів наведено додатку №1 до акту.

У той же час, з наданого відповідачем витягу з додатку №1 до акту №17, як вже зазначено вище, вбачається, що транзакцію, виконану на користь позивача, також віднесено до нікчемних, згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону, уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 ст. 38 Закону визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Приписами ч. 3 ст. 38 Закону визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту заперечень проти позову видно, що рішення про визнання правочину (трансакції) позивача нікчемним обґрунтовано посиланням на постанову Правління Національного банку України від 15.06.2016 р. №70-рш/БТ, якою ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено з дня прийняття постанови відповідні обмеження, зокрема: щодо проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Разом з тим, відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Згідно з ч. 1-3 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Службовці банку при вступі на посаду підписують зобов'язання щодо збереження банківської таємниці. Керівники та службовці банків зобов'язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи для третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала відома їм при виконанні своїх службових обов'язків.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до ст. 47 цього Закону.

З огляду на вищенаведені норми, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, банк має вживати всіх передбачених заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку не входять до кола таких осіб.

Отже, позивачу, як клієнту банку, на момент перерахування (поповнення) коштів у розмірі 196000,00 грн. на його поточний рахунок (15.06.2016 р.) положення постанови Правління Національного банку України від 15.06.2016 року №70-рш/БТ, якою ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії проблемних, не були та не могли бути відомі.

У той же час, згідно ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, (далі - ЦК України), за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Приписи ч. 2 ст. 1068 ЦК України визначають, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Суд зауважує, що відповідачами факт перерахування коштів на рахунок позивача не заперечувався. Внесення коштів на рахунок позивача станом на 15.06.2016 р. не було заборонено жодними нормативними документами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Уповноваженою особою Фонду не доведено наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону, для визнання нікчемним операції із зарахування коштів на поточний рахунок позивача.

Поряд з іншим, відповідачами як суб'єктами владних повноважень не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 ЦК України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом, натомість відповідного судового рішення про визнання недійсним спірного договору та застосування до нього правових наслідків недійсності матеріали справи не містять.

Отже, суд прийшов до висновку про неправомірність прийнятого Уповноваженою особою Фонду рішення про визнання нікчемним правочину (транзакції) з переказу коштів на поточний рахунок позивача у сумі 196000,00 грн., у зв'язку з чим вказане рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду, суд зазначає наступне.

Діючими нормативно-правовими актами не передбачено, після складання Переліку вкладників, функцій Уповноваженої особи щодо повторного складання або перезатвердження Переліку вкладників.

У той же час, п. 6 розділу ІІІ Положення №14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Виходячи з системного аналізу вказаних нормативно-правових актів, суд дійшов до висновку про те, що надання Уповноваженою особою Фонду додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 розділу ІІІ Положення №14, є підставою для включення такого вкладника до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича в частині визнання нікчемним правочину (транзакції) з переказу коштів у сумі 196000,00 грн. на рахунок НОМЕР_2, відкритий в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Євробанк» на ім'я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на виконання договору від 15.06.2016 р. №2620.2.35382.0002/Євро КБ про відкриття банківського рахунку та його розрахункове обслуговування, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 53200, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко