Справа № 821/561/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/561/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача Дорошенко О.О., Шелиганової Ю.О., розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач отримує пенсію за віком з 25.08.2001 року.

У період з 17.04.1967 року по 10.04.1974 року ОСОБА_1 працювала на посаді дільничної медсестри районного протитуберкульозного диспансері Бериславської центральної районної лікарні та безпосередньо обслуговувала туберкульозних хворих.

07.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в протитуберкульозному диспансері в подвійному розмірі. Для перерахунку надала довідку №248, 249 від 30.10.2017 про підтвердження трудового стажу.

Листом від 21.12.2017 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки обчислення стажу роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я із подвійному розмірі провадиться в разі призначення пенсії після 15.08.2003 року або в разі роботи в закладах, передбачених статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" станом на 15.08.2017 року та після цієї дати.

Вказану відмову вважає неправомірною та просить:

- визнати дії Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними;

- зобов'язати Бериславське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зарахувати стаж роботи ОСОБА_6 в Протитуберкульозному диспансері Бериславської районної лікарні з 17.04.1967 р. по 10.04.1974 р. до стажу роботи у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення до даної установи - з 07.12.2017 року.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження.

16 квітня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обгрунтовано тим, що статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення встановлено, що робота лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Закон набрав чинності з 15.08.2003 р. та відповідно до законодавства, законодавчі акти регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

На підставі вказаного просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 10 травня 2018 року у справі замінено відповідача Бериславське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області на належного - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі по тексту - відповідач).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, працювала у період з 17.04.1967 р. по 10.04.1974 р. в Протитуберкульозному диспансері Бериславської районної лікарні на посаді медичної сестри - молодший медичний спеціаліст та безпосередньо обслуговувала туберкульозних хворих (а.с. 6).

В ході розгляду справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Бериславському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком з 25.08.2001 р.

07 грудня 2017 року позивач звернувся до Бериславського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою про перерахунок пенсії.

Листом від 21.12.2017 р. № М-77-11 позивача повідомлено, що обчислення стажу роботи, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за час роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я проводиться лише у разі призначення пенсії після 15.08.2003 р.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту - Закон України № 1788-XII ) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 60 Закону України № 1788-XII (у редакції, станом на 25.08.2001 р.) встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях лікувальних закладів зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Законом України "Про внесення зміни до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.07.2003 № 1110-IV, текст статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" викладено в такій редакції: "Робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі". Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Закон набрав чинності з 15 серпня 2003 року.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.99 року N 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зважаючи на вказане, суд робить висновок, що робота в психіатричних закладах охорони здоров'я в подвійному розмірі зараховується лише тим особам, які вперше виходять на пенсію після 15 серпня 2003 року або які вийшли на пенсію раніше, але продовжували працювати в зазначених закладах на цю дату і нині подають документи для перерахунку пенсії з більшої заробітної плати чи у зв'язку з додаванням стажу роботи.

При цьому, на громадян, які вийшли на пенсію раніше і на день набрання чинності статті 60 закону в новій редакції не працювали в зазначених закладах, норми цієї статті не поширюються.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 станом на 15.08.2003 р. не працювала в психіатричному закладі охорони здоров'я та на вказану дату отримувала пенсію за віком, норми статті 60 Закону України № 1788-XII із змінами, внесеними Законом України від 10.07.2003 № 1110-IV не позивача не розповсюджуються.

На підставі вказаного суд зазначає, що не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач надав достатньо належних та допустимих доказів щодо підтвердження правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, , рнокпп НОМЕР_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 11 травня 2018 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.2.4