Справа № 804/489/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16 квітня 2018 року Справа № 804/489/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши у в порядку письмового провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2Ю вчинити певні дії та скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ ОСОБА_3 від 01.06.2016 р. №42/1 у відповідній частині, -
12.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2Ю вчинити певні дії та скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ ОСОБА_3 від 01.06.2016 р. №42/1 у відповідній частині.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. провадження у справі, після залишення ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 р. даної позовної заяви без руху, було відкрито та справа призначена до розгляду у порядку підготовчого провадження.
При цьому, 06.01.2016 р. між сторонами був укладений договір про внесення змін №1 до договору банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень+» (вільний) №980-031-000172126.
Позивач зазначає, що 06.01.2016 р., відповідно до платіжного доручення №504023 останньою було здійснено переказ коштів в сумі 100 000,00 грн., у відповідності до умов договору банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень+» (вільний) №980-031-000172126.
Після закінчення строку зазначеного вище договору банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень+» (вільний) №980-031-000172126, між позивачем та Банком був укладений договір «Капітал+» (інвестиційний) з виплатою процентів щомісячно) від 06.04.2016 р. №980-031-000216949.
При цьому, 20.05.2016 р. між сторонами був укладений договір «Перше знайомство» від 20.05.2016 р. №980-031-000243174.
20.05.2016 р. відповідно до платіжного доручення №5037127 через касу «Банку ОСОБА_3» було здійснено переказ коштів в сумі 100 000,00 грн., на підставі договору «Перше знайомство» від 20.05.2016 р. №980-031-000243174.
12.07.2016р. було прийнято рішення Національного банку України №124-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку.
На підставі зазначеного вище, позивач вважає, що він, як вкладник Банку набув право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідності до вимог ст.ст. 2, 4, 12, 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
Проте, за зверненням позивача, останній не був включений до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів по вкладам.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною щодо не включення його до Переліку вкладників банку з підстав того, що грошові кошти знаходяться на рахунку позивача, а тому він має право бути включеним до списків вкладників банку.
При цьому, позивач посилається і на те, що перевірка правочинів на їх нікчемність повинна була бути проведена у межах процедури введення тимчасової адміністрації банку, а не у період його ліквідації, а тому обмеження виплати коштів за депозитним договором позивача у період ліквідації банку суперечить вимогам Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа, допускаючи таке обмеження, діяла з перевищенням наданих їй повноважень.
В судове засідання, призначене на 16.04.2018 р., зявився повноважний предствник позивача, відповідач та третя особа до зали судового засідання свого представника не направили, відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
06.04.2016 р. між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір позики №980-031-000216949.
На підставі зазначеного вище договору позивачем було передано 100 000,00 грн. у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр».
19.05.2016 р. з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було здійснено повернення позивачу в сумі 100 905,83 грн., на рахунок останнього.
В поданому відзиві відповідач зазначає, що договір позики було укладено між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр». При цьому, у відповідності до норм ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» саме залучені Банком кошти прирівнюються до вкладу.
Кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, оскільки правовідносини, що склались між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу.
Так, укладений договір позики №980-031-000216949 від 06.04.2016 р. є двостороннім, укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», без участі Банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором не є вкладом у відповідності до ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а відтак гарантії ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем.
На підставі зазначеного вище, відповідач просить суд у задоволенні предявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі.
У Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладах позивача і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників. Оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру і виплаті відшкодування.
Відтак, відповідно до приписів ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у Фонду гарантування ще не виникло обовязку перед позивачем щодо відшкодування йому коштів, і тому права позивача не могли бути порушеними Фондом гарантування, отже позовні вимоги позивача вважає передчасними по відношенню до Фонду.
При цьому, в поданих поясненнях, третя особа просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.
В судовому засіданні, призначеному на 16.04.2018 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважений представник позивача не заперечував щодо переходу до розгляду справи по суті, та здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження. У звязку з неявкою в судове засідання повноважного представника відповідача та третьої особи, думка останніх суду не відома.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 12.02.2018 р.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 КАС України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
06.01.2016 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» було укладено договір про внесення змін №1 до договору банківського вкладу (депозиту) «Супердохідний тиждень +» (вільний) №980-031-000172126, відповідно до п.1 якого визначено доповнити пункт 2.2 статті 2 «Умов Вкладу» абзацом в редакції наступного змісту: «В разі, якщо з моменту укладення договору по день закінчення першого строку вкладу (включно) вкладник у будь-який спосіб, передбачений договором, не відмінить пролонгацію договору на другий строк вкладу, банк здійснить донарахування процентів за вкладом з початку першого строку вкладу по день закінчення першого строку вкладу, що зазначений в п.4. п.2.1 договору, у розмірі бонусної процентної ставки на суму вкладу, що складає 8.89 % річних.».
Суд також зазначає, що 06.04.2016 р. між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір №980-031-000216949 від 06.04.2016 р., відповідно до умов якого ОСОБА_1 передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» зобовязується повернути кошти ОСОБА_1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме: у розмірі 100 000,00 грн. зі строком до 05.10.2016 р., що підтверджується копією даного договору, який міститься в матеріалах справи.
Того ж дня, 06.04.2016 р. ОСОБА_1 за квитанцією №QS284801 було внесено через касу «Банк Михайлівський» грошові кошти у сумі 100 000,00 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції.
20.05.2016 р. між позивачем та Публічним акціонерни товариством «Банк Михайлівський» було укладено договір про внесення змін №1 до договору банківського вкладу (зепозиту) «Перше знайомство» №980-031-000243174, відповідно до п.1 доповнити пункт 2.2. статті 2 «Умови Вкладу» азбзацом в редакції наступного змісту: В разі, якщо з моменту укладання договору по день закінчення чергового строку вкладу (включно) вкладник не буду у будь-який спосіб, передбачений договором, ініцюювати поверненння вкладу, та відбудеться пролонгація договору, банк здійснить донарахування процентів за вкладом з початку чергового строку вкладу по день закінчення чергового строку вкладу у розмірі бонусної процентної ставки на суму вкладу, що складає 24.81 % річних.».
23.05.2016р. згідно постанови НБУ №14/БТ ПАТ Банк Михайлівський було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів було прийнято рішення за №812 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Банк Михайлівський.
12.07.2016р. за постановою правління НБУ №124-рш було відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський, відповідно, на виконання вказаного рішення НБУ, Виконавчою дирекцією Фону гарантування вкладів було прийнято рішення №1213 про початок процедури ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський з 13.07.2016р. по 12.07.2018р.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері правових, фінансових та організаційних засад функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. №4452-VI, та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 р.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (ч.1 ст.27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак (ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Згідно ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.
Інформація про вкладника в Переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства ( ч.4 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.
Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.
Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними.
Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.
Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.
Як передбачено у пунктах 2,3 розділу ІУ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.
Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.
Згідно до п.5 розділу ІV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.
Таким чином процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складання Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру вкладників. При цьому, Уповноважена особа Фонду наділена правом надавати зміни та доповнення до відповідних Переліків рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.
Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Також і відповідно до ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Згідно ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Відповідно до п. 1 ч.4 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
При цьому, за приписами ст.37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку та в межах повноважень, делегованих їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Уповноважена особа Фонду наділена правом та повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком Уповноваженої особи Фонду встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину, тобто самого по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно (твердження), у даному випадку, нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.
Таким чином, у розпорядчому рішенні (наказі, розпорядженні, повідомленні) належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чиного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях третьої особи, суд виходить з наступного.
При цьому, суд зазначає, що визнання нікчемним правочину позивача з вищенаведених підстав є таким, що не відповідає ч. 3 ст. 38 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки вказана норма не містить такої підстави для визнання правочину нікчемним як перерахунок коштів з рахунку юридичної особи на рахунки фізичних осіб з огляду на те, що, як встановлено судом, вказаним Товариством були саме повернуті кошти фізичним особам, які були внесені раніше саме позивачем, зокрема вказаним Товариством було повернуто позивачеві 100 000,00 грн. на його рахунок відкритий у Банку, що не суперечить ні нормам Цивільного кодексу України, ні ст. 38 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на те, що самі норми ст. 38 вказаного ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, не визначають зазначених обставин в якості підстав для визнання правочинів нікчемними.
При цьому, перерахування коштів юридичною особою на користь іншої фізичної особи не є безумовною підставою для визнання правочинів нікчемними за ч. 3 ст. 38 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням того, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту) банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотка на такі кошти.
Відповідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.
Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що чинне законодавство прямо передбачає, що грошові кошти на депозитний рахунок можуть бути внесені як безпосередньо вкладником, так і іншою особою для вкладника.
З урахуванням зазначеного вище, посилання відповідача на нікчемність правочину позивача та перерахування ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016р. з підстав того, що перерахунок коштів на рахунок позивача відбувся від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», а не самим вкладником є неспроможними та такими, що суперечать вищенаведеним нормам п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та ч.1 ст.1058 ЦК України з урахуванням того, що внесення грошових коштів відбулося саме вкладником на рахунок у Банку позивача згідно квитанції №QS284801 від 06.04.2016 р.
При цьому, при прийнятті рішення у даній справі судом враховується і те, що відповідач не заперечує наявності надходження вказаних коштів на рахунок позивача саме від позивача, що також і підтверджено виписками по особовим рахункам позивача з 19.05.2016 р. по 31.10.2016 р., які були надані самим відповідачем, та які наявні у матеріалах справи.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, жодних доказів та підстав, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача, яка полягає у не включенні відповідачем даних про рахунок позивача до Переліку рахунків вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з урахуванням встановлених обставин та наведених вище норм чинного законодавства.
При цьому, суд зазначає, що не доведено відповідачем і наявності законних правових підстав для не включення рахунку позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як вкладника, відповідно до зазначеного вище договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.
Отже, суд приходить до висновку, що кошти позивача у сумі 100000 грн. внесені позивачем за договором від 06.01.2016р. №980-031-000172126 укладеним між позивачем та небанківською фінансовою установою через банк, що виступив повіреним за відповідним договором згідно вказаного закону прирівнюється до вкладу, а фізична особа визнається вкладником такого банку.
Доводи представника відповідача у його відзиві щодо того, що позивач не є вкладником Банку ОСОБА_3 у розумінні ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та на позивача не може розповсюджуватися п.15 Перехідних положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який вступив у силу 19.11.2016 р. так як між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір від 06.04.2016 р. за №980-031-000216949 без участі Банку як повіреного, а тому за своєю природою такий договір не є вкладом згідно Закону України Про банки і банківську діяльність, і тому гарантії ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»не поширюються на позивача, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, так як 06.01.2016 р. між позивачем та Банком був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №980-031-000172126 від 06.01.2016 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
При цьому, суд зазначає, що 19.11.2016р. набрав чинності п.15 Прикінцевих положень Закону №4452, внесені Законом України від 15.11.2016р. №1736-УІІІ, за яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
Враховуючи наведене вище, а також те, що відповідачем не надано доказів інформування позивача під розпис про непоширення на його кошти, розміщені у Банку гарантій, передбачених Законом №1736, позивач, як за договором «Капітал +» №980-031-000216949 від 06.04.2016 р., так і за договором банківського вкладу (депозиту) №980-031-000172126 від 06.01.2016р. прирівнюється та є вкладником ПАТ Банк Михайлівський та на нього поширюються гарантії, визначені ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Доводи відповідача стосовно того, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна була бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації у банку, а не на стадії ліквідації спростовуються п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452, яким визначено, що Фонд в особі уповноваженої особи наділений повноваженнями протягом дії тимчасової адміністрації, а також і протягом ліквідації банку повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає, що відповідач не включивши позивача до Переліку вкладників банку, що мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діяв не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, не запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями.
При цьому, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, слід задовольнити і позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача включити позивача із сумою 100 000,00 грн. до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
З урахуванням зазначеного вище, суд вважає за необхіне позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2Ю вчинити певні дії та скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ ОСОБА_3 від 01.06.2016 р. №42/1 у відповідній частині- задовольнити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції №0.0. 954224176. 1 від 01.02.2018 р. на суму 1 409,60 грн. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн., 60 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи задоволення позовної заяви заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2Ю вчинити певні дії та скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ ОСОБА_3 від 01.06.2016 р. №42/1 у відповідній частині, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб а саме, судового збору у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн., 60 коп.).
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію Публічного акціонерного товариства БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, зобовязання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2Ю вчинити певні дії та скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 р. №42/1 у відповідній частині задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, щодо невключення ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2Ю включити ОСОБА_1 із сумою 100 000,00 грн. до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві Банк Михайлівський за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 для внесення даних ОСОБА_1 до Загального реєстру рахунків вкладників Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Скасувати наказ тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства Банк Михайлівський від 01.06.2016 р. №42/1 в частині затвердження результатів перевірки правочинів та застосування наслідків нікчемності щодо ОСОБА_1.
Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) з оплати судового збору у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять грн., 60 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5