Справа № 826/8849/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2018 року № 826/8849/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України та просить суд:

визнати нечинним рішення Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України про затвердження переліку питань автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, в частині затвердження наступних тестових питань як таких, що не відповідають вимогам тестології:

Розділ «Загальні питання»: 16, 22, 33, 380 39, 57 59, 63, 67, 103, 104, 114, 123, 134, 135, 147, 148, 150, 152, 1610, 162, 164, 166-174, 178, 181, 193, 194;

Розділ «Питання по антикорупційному законодавству»: 16, 21-30, 33, 34, 41, 46, 47, 51, 53, 64, 86-105, 155-157, 162-165, 167, 179-181, 185, 190;

Розділ «Питання по виконавчому провадженню»: 5, 9, 10, 32, 36, 51, 55, 61, 64, 74, 80, 118, 146, 156, 161, 163, 172, 173, 213, 237, 258, 268, 315, 358, 381, 425, 439, 440, 441, 443, 445, 454, 459, 465, 504, 528, 537, 540, 543, 547, 548, 557, 560, 561, 573, 575, 581, 589, 594, 596, 597, 602, 606, 622, 623, 630, 641, 638, 667, 673, 690, 696, 702, 707, 727, 731, 733, 740, 741, 759, 764, 783, 788, 791, 799, 811, 830, 831, 837, 940, 941, 943, 956, 966, 977, 1039, 1041, 1057, 1059, 1065, 1076, 1121-1125, 1133, 1190, 1219, 1232, 1324, 1359-1377, 1435, 1436, 1439, 1507, 1511, 1512, 1513, 1514, 1516, 1518, 1555.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ряд тестів автоматизованого анонімного тестування для проведення іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, не відповідають критеріям якості та загальним вимогам, які пред'являються до складання тестів, містять некоректні, незрозумілі питання, нечітко сформульовані питання, які передбачають двозначність відповідей.

На думку позивача, рішення, про затвердження тестових питань є незаконним, так як містить тестові питання, що суперечать тестології.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8849/17, призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Позивач є кандидатом у приватні виконавці, пройшов навчання, що підтверджується свідоцтвом від 06 травня 2017 року № 421.

На сайті Міністерства юстиції України опубліковано перелік тестових питань теоретичної частини для складання кваліфікаційного іспиту осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця, та які включають наступні розділи: 1 «Загальні питання». 2 «Питання по антикорупційному законодавству», 3 «Питання по виконавчому провадженні».

Позивач ознайомився з переліком тестових питань теоретичної частини для складання кваліфікаційного спиту та виявив ряд тестів, які, на його думку, не відповідають критеріям якості та загальним вимогам, які пред'являються до складання тестів, а також містять некоректні, незрозумілі питання, нечітко сформульовані питання, які передбачають двозначність відповідей, або потребують вузькоспеціальних знань.

Посилаючись на те, що існує ціла низка методичних рекомендацій щодо вдосконалення механізмів оцінювання студентів, які можуть застосуватись як аналогія права при визначенні якості оцінювання інших осіб, а також на наявність питань, які ніяк не стосуються діяльності приватного виконавця, не дозволяють оцінити важливі для даної посади знання, суперечать вимогам тестології та негативно впливають на успішність складання кваліфікаційного іспиту, позивач вважає, що такі питання повинні бути виключені з переліку тестових питань для іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, а тому рішення Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України про затвердження переліку питань автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, в частині затвердження деяких тестових питань має бути визнано нечинним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади утворення та організації діяльності органів виконавчої влади врегульовано Законом України «Про центральні органи виконавчої влади».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Організація, повноваження і порядок діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 (далі - Положення № 228), Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Відповідно до пункту 10 Положення № 228 Міністерство юстиції України у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції і законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначено Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Приватний виконавець є суб'єктом незалежної професійної діяльності (частини перша та друга статті 16 Закону № 1403-VIII).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 17 Закону № 1403-VIII Міністерство юстиції України забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, для чого визначає в тому числі порядок проходження навчання та стажування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця; порядок складання кваліфікаційного іспиту.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 1403-VIII, для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця та вирішення питання щодо надання права на здійснення діяльності приватного виконавця при Міністерстві юстиції України утворюється Кваліфікаційна комісія приватних виконавців.

Частиною другою статті 19 Закону № 1403-VIII визначено, що Кваліфікаційна комісія розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування.

Особа, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця, до подання заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту зобов'язана пройти навчання і стажування приватного виконавця (статті 20 Закону № 1403-VIII).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 1403-VIII кваліфікаційна комісія проводить кваліфікаційний іспит протягом трьох місяців з дня надання допуску особі до складення кваліфікаційного іспиту.

Частиною третьої зазначеної статті передбачено, що кваліфікаційний іспит проводиться шляхом автоматизованого анонімного тестування особи, яка виявила намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1403-VIII визначено, що Міністерство юстиції України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом формує склад тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців, яка здійснює повноваження кваліфікаційної комісії до скликання з'їзду приватних виконавців.

Наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2430/5 затверджено Положення про тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців, яким визначається порядок утворення при Міністерстві юстиції України Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців, її завдання, функції та порядок діяльності (далі - Положення).

Пунктом 3 Положення визначено основні завдання тимчасової кваліфікаційної комісії, які аналогічні основним завданням, визначеним частиною першою статті 19 № 1403-VIII.

Пунктом 4 Положення встановлено, що тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців відповідно до покладених на неї завдань. Розробляє та затверджує перелік питань автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Згідно з пунктом 14 Положення рішення тимчасової кваліфікаційної комісії оформлюється протоколом.

Окрім того, наказом Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2016 року № 3053/5 затверджено Порядок допуску до професії приватного виконавця, який є підзаконним нормативно-правовим актом, тобто виданий на основі закону, відповідно до закону і спрямований на його виконання шляхом конкретизації законодавчих приписів та затверджує єдину процедуру допуску до професії приватного виконавця особи, яка виявила намір здійснювати таку діяльність.

Відповідно до пункту 4 розділу 5 Порядку допуску до професії приватного виконавця. Для складання кваліфікаційного іспиту використовується електронна система для проведення автоматизованого анонімного тестування осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця.

Частиною восьмою розділу 5 Порядку допуску до професії приватного виконавця, тестові завдання (перелік тестових питань теоретичної частини, ситуаційні завдання та практичні завдання) для кваліфікаційного іспиту затверджуються Кваліфікаційною комісією. Перелік тестових питань теоретичної частини оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Варіанти відповідей оприлюдненню не підлягають.

Пунктом 13 Порядку допуску до професії приватного виконавця визначено структуру автоматизованого анонімного тестування, згідно з якою таке тестування складається з теоретичної частини, ситуаційних завдань та практичного завдання і проводиться одночасно для всіх осіб, допущених до іспиту.

Відповідно до пункту 16 Порядку допуску до професії приватного виконавця виконання практичного завдання полягає у вирішенні особою запропонованої їй Системою тестування практичної ситуації, що виникає під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів, шляхом надання ґрунтовної відповіді та за необхідності складання проекту процесуального документа.

Пунктом 17 Порядку допуску до професії приватного виконавця визначено, що практичне завдання складається державною мовою та містить набір конкретних вихідних даних у вигляді відповідних документів, на основі яких особа, використовуючи комп'ютер, повинна підготувати ґрунтовну мотивовану відповідь та за необхідності проект процесуального документа з дотриманням вимог, встановлених винним законодавством.

Оцінювання виконаного особою практичного завдання здійснюється Кваліфікаційною комісією приватних виконавців.

Згідно з пунктом 8 розділу 5 Порядку допуску до професії приватного виконавця розподіл тестових завдань здійснюється Системою тестування індивідуально для кожної особи шляхом випадкового вибору із загального переліку тестових питань та завдань.

Відповідно до пункту 4 розділу 5 Порядку допуску до професії приватного виконавця створення та налаштування Системи тестування, її технічне обслуговування та модернізація, а також вжиття технічних заходів для збереження даних, що містяться на сервері Системи тестування, здійснюється адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Система тестування знаходиться у державному підприємстві «Національні інформаційні системи», яке є окремою юридичною особою та здійснює технічне обслуговування програмного забезпечення Системи тестування під час проведення кваліфікаційних іспитів осіб, які виявили намір здійснювати діяльність приватного виконавця. Тобто, Тимчасова кваліфікаційна комісія приватних виконавців не володіє інформацією щодо будь-яких даних, створених засобами Системи тестування.

Перелік тестових питань автоматизованого анонімного тестування для проведення кваліфікаційного іспиту осіб, які мають намір здійснювати діяльність приватного виконавця, затверджено згідно з протоколом засідання Комісії від 10 лютого 2017 року № 3 та оприлюднено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Вказаний перелік включає тестові завдання з тем, які стосуються виконавчого провадження, із загальних юридичних дисциплін, та з антикорупційного законодавства.

Питання розроблено Комісією у складі, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 08 листопада 2016 року № 1492/7, спільно з Координатором проектів ОБСЄ в Україні.

За результатами обговорення на засіданні до вказаного переліку увійшли лише ті з розроблених питань, які Комісія визначила за доцільне прийняти до використання.

Із системного аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що протокол засідання Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України від 10 лютого 2017 року № 3 прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Підстави для визнання його нечинним відсутні.

Окрім того, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Однак ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Для того щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішеннями, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Разом з тим, позивачем під час судового розгляду жодних доказів на підтвердження порушення його прав відповідачем надано не було.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда