Справа № 373/254/18
Суддя: Керекеза Я. І.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області, діючи як адміністративний суд, в складі:

головуючого - судді Керекези Я.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Тітровій І.В.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу №373/254/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м.Києві з обслуговування лівого берега Музнюка Миколи Григоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом та просить скасувати постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м.Києві з обслуговування лівого берега Музнюка Миколи Григоровича від 01 лютого 2018 року серії ВР № 293086 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП; провадження у справі закрити в зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 лютого 2018 року близько 14 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем марки «ACURA MDX», державний номер НОМЕР_1, через технічні неполадки транспортного засобу (заглох двигун) здійснив вимушену зупинку по вул. Сверстюка в м.Києві. При цьому, включив аварійку. Не зважаючи на його пояснення, поліцейським відносно нього була винесена постанова про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Вважає дану постановою незаконною та такою, що підлягає скасуванню, поскільки в його діях відсутнє порушення п.15.4 ПДР України, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Крім того, поліцейський неправомірно виніс постанову на місці вчинення правопорушення, чим порушив порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та його права, передбачені ст.268 КУпАП, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити його.

Відповідач, поліцейський роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м.Києві з обслуговування лівого берега Музнюк М.Г., в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача ОСОБА_8 направила до суду відзив на позов, в якому просить справу розглядати у її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилання позивача на те, що він змушений був здійснити вимушену зупинку спростовує положеннями п.п.15.14 ПДР України, відповідно до якого у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил. Як вбачається із пояснень відповідача, який був присутній при вчиненні позивачем адміністративного правопорушення, зупинка в другому ряду була зроблена позивачем не із-за технічної справності автомобіля, а для вирішення інших справ. Крім того, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виніс постанову в присутності позивача, роз'яснив йому всі його права, надав її позивачу для ознайомлення та підписання. Розглядаючи дану адміністративну справу, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутності.

Судом встановлено наступне.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ВР№ 293086 від 01 лютого 2018 року, винесеної інспектором роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м.Києві з обслуговування лівого берега Музнюком М.Г., ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме, що він близько 14 год.30 хв., керуючи транспортним засобом «ACURA MDX»» номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Сверстюка, здійснив зупинку в другому ряду, чим порушив п.15.4 ПДР України. До нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 510 грн.00 коп.

Відповідно до п.15.4 Правил дорожнього руху України, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Відповідно до п. 15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

В силу п. 9.9 вищезазначених Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Пункт 9.10 ПДР передбачає обов»язок разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити Знак аварійної зупинки знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП); або вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що його автомобіль вже перед зупинкою був несправний, двигун заглох. Він включив аварійну сигналізацію. Підстав ставити знак аварійної зупинки не було, оскільки дорога була з доброю оглядовістю. Завести автомобіль він зміг лише за допомогою працівників поліції (надали свій акумулятор). Оскільки його зупинка була вимушена, складу адміністративного правопорушення в його діях нема.

Факт технічної несправності автомобіля в суді підтвердили і свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Зокрема, ОСОБА_5 показала, що їхала на пасажирському сидінні в автомобілі ОСОБА_2 Несправності в автомобілі почалися ще на початку дороги. В м. Києві, навіть не доїджаючи до місця призначення, машина заглохла. ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, а вона, маючи посвідчення водія, намагалася відігнати автомобіль, одна він не заводився. Не змогла вона його завести і коли прибули працівники поліції. Вже після винесення постанови, на прохання ОСОБА_2 працівники поліції допомогли завести автомобіль, надавши свій акумулятор. Також вона зазначила, що ОСОБА_2 відразу як зупинився, включив аварійну сигналізацію.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил зупинки транспортних засобів, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Поняття адміністративного правопорушення розкривається шляхом визначення його основних характеристик (склад правопорушення): об'єкт правопорушення, об'єктивна сторона, суб'єкт правопорушення, суб'єктивна сторона.

Об»єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, зокрема порушення правил зупинки транспортних засобів, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Отже обов»язковою умовою наявності в діях особи об»єктивної сторони даного правопорушення є існування перешкод або загрози безпеки дорожнього руху внаслідок порушення, зокрема, правил зупинки транспортного засобу.

Будь-яких фактичних даних, які б вказували на їх наявність внаслідок зупинки автомобіля ОСОБА_2. 01.02.2018 оскаржувана постанова не містить, Крім того, суть адміністративного правопорушення в ній зазначена неточно і не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, суб»єктивна сторона даного правопорушення передбачає наявність в діях ОСОБА_2 вини у формі умислу або необережності саме на порушення правил зупинки транспортного засобу, що створило перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Будь-яких доказів наявності такого судом не здобуто.

На противагу цьому, позивачем доведено, що зупинка була здійснена вимушено внаслідок технічних несправностей автомобіля. Пункт 9.9 ПДР України при цьому ним був виконаний.

З врахуванням вищевикладеного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 об»єктивної та суб»єктивної сторін правопорушення, а тому і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, що в свою чергу є підставою задоволення позову.

При цьому, суд не бере до уваги позицію позивача, на яку від посилався як на підставу задоволення позову, щодо винесення оскаржуваної постанови на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення, зокрема, правил дорожнього руху, (частина перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м.Києві з обслуговування лівого берега Музнюка Миколи Григоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти № 3 батальйону № 1 полку № 2 УПП в м.Києві з обслуговування лівого берега Музнюка Миколи Григоровича від 01 лютого 2018 року серії ВР № 293086 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я. І. Керекеза