Справа № 761/34584/14-а (2а/761/48/15)
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 травня 2018 року

Київ

справа №761/34584/14-а (2а/761/48/15)

адміністративне провадження №К/9901/5003/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

за участю секретаря Слободян О.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 - не з'явилася

відповідач - Київська міська рада

представник Рог О.В.

третя особа - ОСОБА_4

представник ОСОБА_5

третя особа - ОСОБА_6 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 11.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 у складі колегії суддів Гром Л.Л., Бєлової Л.В., Пилипенка О.Є. у справі № 761/34584/14-а (2а/761/48/15) за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6 про скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування п. 4.2 рішення Київської міської ради від 17.06.2009 № 269/2338 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування жилих будинків і господарських будівель» у частині правового статусу земельної ділянки.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 4.2. рішення Київської міської ради від 17.09.2009р. № 269/2338 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування жилих будинків і господарських будівель» у частині визначення правового статусу земельної ділянки.

В касаційній скарзі третя особа ОСОБА_4 просить скасувати наведені рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що рішення Київської міської ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577 "Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Солом'янському районі м. Києва" оскаржуваний пункт 4.2 було визнано таким, що втратив чинність. Таким чином, судами не встановлено фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: чи є взагалі дійсним оскаржуваний пункт 4.2 рішення КМР від 17.06.2009 № 269/2338.

Позивач в судове засідання не з'явилася. Про час, дату та місце повідомлена вчасно та належним чином.

Представник відповідача в судовому засідання доводи та вимоги касаційної скарги підтримала.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги та доводи касаційної скарги підтримала, просила задовольнити.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були співвласниками будинку по АДРЕСА_1 Кожному з них належало по 1/2 частині цього будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 28.07.1989 року, зареєстрованим Київським МБТІ 08.02.1990 р. та договором купівлі-продажу, зареєстрованим Київським МБТІ 13.07.1976 року.

За договором від 17.05.2008 ОСОБА_6 подарував належну йому частину ОСОБА_4

Рішенням Київської міської ради від 13 травня 1999 року № 238/339 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування жилих будинків і господарських будівель» земельну ділянку площею 0,0770 га по АДРЕСА_1 передано у спільну приватну власність громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Підпунктом 4.2 пункту 4 рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року №269/2338 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Солом'янському районі м. Києва» внесено зміни до вищезазначеного рішення.

Зокрема, у додатку до рішення Київської міської ради від 13.05.1999 № 238/339 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування жилих будинків та господарських будівель» на другій сторінці у дев'ятій позиції у шостій графі цифри « 0,0770» замінено на цифри та слова « 1/2 від 0,0770»та « 1/2 від 0,0770». У сьомій графі слово «приватну» замінено словом «часткову».

Підставою для прийняття відповідачем спірного підпункту 4.2 рішення 17 вересня 2009 року №269/2338 слугувала заява ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 25 травня 2007 року, в якій просили внести зміни до рішення від 13.05.1999 № 238/339 з визначенням кожному з них по 1/2 частині від земельної ділянки розміром 0,0770 га по АДРЕСА_1

В подальшому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 подарував належну йому частину будинку ОСОБА_4, рішенням Київської міської ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577 внесено зміни до рішення Київської міської ради від 13.05.1999 № 238/339 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель». На другій сторінці у дев'ятій позиції додатку до нього: у четвертій графі слова «ОСОБА_6» замінено словами «ОСОБА_4», у шостій графі цифри « 0,0770» замінено цифрами та словами « 1/2 від 0,0770» та « 1/2 від 0,0770», у сьомій графі слово «приватну» замінено словом «часткову».

Не погоджуючись з наведеним рішенням в частині щодо зміни правового статусу земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що передаючи ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0770 га за адресою: АДРЕСА_1 в 1999 р., Київська міська рада зазначила в своєму рішенні, що дана земельна ділянку передається громадянам у спільну власність і зміна правового статусу земельної ділянки з спільної на часткову не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки такі зміни можливі лише за угодою сторін, або рішенням суду.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 та ч. 3 ст. 2 КАС України ( в редакції на час винесення оскаржуваного рішення) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин віл порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративної справи. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Як вищезазначено, підставою для прийняття відповідачем спірного підпункту 4.2 рішення 17 вересня 2009 року №269/2338 слугувала заява ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 25 травня 2007 року.

Проте 17.05.2008 ОСОБА_6 подарував належну йому частину будинку ОСОБА_4, що підтверджується договором дарування та реєстраційним посвідченням.

Отже, спірним рішенням Київської міської ради від 17.09.2009 року №269/2338, вирішено права третьої особи ОСОБА_4, яка була власником частини будинку станом на день його винесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Проте відповідачем винесено оскаржуване рішення без попереднього визначення розміру земельних часток.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Київської міської ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577 внесено зміни до рішення Київської міської ради від 13.05.1999 № 238/339 «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель» та на другій сторінці у дев'ятій позиції додатку до нього: у четвертій графі слова «ОСОБА_6» замінено словами «ОСОБА_4», у шостій графі цифри « 0,0770» замінено цифрами та словами « 1/2 від 0,0770» та « 1/2 від 0,0770», у сьомій графі слово «приватну» замінено словом «часткову».

Проте суд не бере до уваги доводи касаційної скарги, в яких третя особа зазначає, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки рішенню Київської міської ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577 та не дослідили, яким чином цей пункт може порушувати права позивачки, оскільки зазначає, що суд оцінює спірне рішення на момент його видання та враховуючи дату звернення до суду, коли даного рішення не існувало.

Отже, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про визнання протиправним та скасування пункту 4.2. рішення Київської міської ради від 17.09.2009р. № 269/2338 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для обслуговування жилих будинків і господарських будівель».

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 залишити без змін

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду

Повне судове рішення складено 08.05.2018