Справа № 826/5251/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5251/18 Головуючий у І інстанції - Мазур А.С. Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 - особи, яка не брала участі у розгляді заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви, на Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року про забезпечення адміністративного позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі № 826/5251/18, шляхом зупинення дії постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича про накладення штрафу від 20.03.2018 у виконавчому провадженні № 55158448 до розгляду справи по суті; заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби вчиняти дії щодо надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення у виконавчому провадженні № 55158448 до розгляду справи по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Зупинено дію постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича про накладення штрафу від 20.03.2018 у виконавчому провадженні № 55158448 до розгляду справи по суті.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у розгляді заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Свої вимоги обгрунтовує тим, що, на її думку, оскаржувана ухвала суду прийнята без урахування всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, а підстави щодо її прийняття є необгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника, викладені у заяві про забезпечення позову про передчасність висновків державного виконавця про невиконання без поважних причин судового рішення у справі № 2а-16510/12/2670 та очевидні ознаки протиправності постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 20.03.2018 ВП № 55158448, є обгрунтованими, оскільки ним 17.01.2018 року подано клопотання про закінчення виконавчого провадження з підстав повного виконання судового рішення по справі № 2а-16510/12/2670 з відповідним обґрунтуванням, на підтвердження якого долучено платіжне доручення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було встановлено, що 23.03.2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг отримала постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 20.03.2018 року про накладення штрафу у сумі 10200,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у виконавчому провадженні № 55158448.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 14.11.2017 року відкрито виконавче провадження № 55158448 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-16510/12/2670, виданого 21.08.2017 Окружним адміністративним судом міста Києва щодо зобов'язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 по 18.05.2017 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича від 20.03.2018 року накладено на заявника штраф у сумі 10200,00 грн. з підстав невиконання без поважних причин, станом на день її винесення, рішення суду у виконавчому провадженні № 55158448. На обґрунтування зазначеної постанови, посадовою особою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було зазначено, що факт невиконання рішення суду боржником встановлений постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2018 року, ухваленою за результатами розгляду справи № 826/665/18 за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 27.12.2017 року ВП № 55158448. Крім того, боржником не надано підтвердження виконання рішення суду і станом на 20.03.2018 року рішення залишається невиконаним.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб'єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини другої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець перевіряє виконання боржником рішень немайнового характеру у встановлені зазначеною статтею строки до прийняття ним постанови про накладення на боржника штрафу.

Судом першої інстанції встановлено, що не погоджуючись із висновками даної постанови, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулась із заявою про забезпечення позову до подання позову щодо її оскарження до адміністративного суду. Дана заява мотивована очевидною протиправністю та передчасністю прийняття постанови державного виконавця від 20.03.2018 року, якою накладено на заявника штраф у сумі 10200,00 грн. з підстав невиконання без поважних причин рішення суду у виконавчому провадженні № 55158448 у той час, як 17 січня 2018 року заявником подано Клопотання про закінчення виконавчого провадження, до якого додано копію платіжного доручення. Так, на думку заявника, державний виконавець мав винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 55158448 на підставі п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», проте ним безпідставно прийнято постанову від 20.03.2018 року, якою накладено на заявника штраф у сумі 10200,00 грн. з підстав невиконання без поважних причин рішення суду.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачем долучено копії Клопотання про закінчення виконавчого провадження (а.с. 18-20) та апеляційної скарги на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2018 року у справі № 826/665/18, предметом якої є законність прийняття державним виконавцем аналогічної постанови про невиконання судового рішення у ВП № 55158448 (а.с. 21-26).

Проте, жодні докази звернення 17.01.2018 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг із клопотанням про закінчення виконавчого провадження № 55158448 з підстав повного виконання судового рішення у справі № 2а-16510/12/2670, з доданим до нього платіжним дорученням, зокрема рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення або відбитку штампу вхідної кореспонденції на зазначеному вище клопотанні про отримання його державним виконавцем в матеріалах справи відсутні. Також в матеріалах справи відсутнє саме платіжне доручення.

Крім того, додана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, до заяви про забезпечення позову копія апеляційної скарги на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2018 року у справі № 826/665/18, предметом якої є законність прийняття державним виконавцем аналогічної постанови про невиконання судового рішення у ВП № 55158448 не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом протиправності та передчасності прийняття постанови державного виконавця від 20.03.2018 року, якою накладено на заявника штраф у сумі 10200,00 грн. з підстав невиконання без поважних причин рішення суду у цьому ж виконавчому провадженні.

Також, колегією суддів встановлено, що обґрунтованих підстав та доводів, які б свідчили про те, що невжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам заявника або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи, не наведено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі № 826/5251/18, шляхом зупинення дії постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича про накладення штрафу від 20.03.2018 у виконавчому провадженні № 55158448 до розгляду справи по суті та заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби вчиняти дії щодо надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення у виконавчому провадженні № 55158448 до розгляду справи по суті.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 - особи, яка не брала участі у розгляді заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - особи, яка не брала участі у розгляді заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року - скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст виготовлено 11 травня 2018 року.