Справа № 813/3387/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2314/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року, ухвалене суддею Сакалошем В.М. у місті Львові о 13 год. 02 хв. у справі № 813/3387/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 22.08.2017 року № 2771 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ від 15.09.2017 року № 715 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області вирішивши питання про виплату ОСОБА_1 коштів за час вимушеного прогулу.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції були висновки за результатами службового розслідування, в яких відповідач констатував факт керування позивачем транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Позивач наголосив, що відповідно до ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення до компетенції судів належить розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 вказаного Кодексу. Однак, рішення суду про встановлення вказаного факту станом на дату звільнення позивача не було, що свідчить про те, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено передчасно, а саме без прийняття судом рішення про його винуватість.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.08.2017 року № 2771 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника поліції Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 15.09.2017 року № 715 о/с «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 16.09.2017 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 65662 (шістдесят п'ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 50 коп.

Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт Головне управління Національної поліції у Львівській області посилається на те, що факт недотримання позивачем службової дисципліни встановлений за результатами службового розслідування.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами те, що ОСОБА_1 з 03.08.1999 року проходить службу в органах внутрішніх справ України. На посаді заступника начальника Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області перебував з 01.02.2017 року.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 22.08.2017 року № 2771 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника поліції Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області» на заступника начальника Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 15.09.2017 року № 715 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Підставою для прийняття цих наказів є результати службового розслідування, проведеного згідно з наказом ГУ НП у Львівській області від 02.08.2017 року № 2554.

За результатами службового розслідування встановлено, що на час ДТП підполковник поліції ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою пристрою «Драгер».

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року скасовано постанову Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позиція відповідача у цій справі ґрунтується виключно на припущеннях наявності алкогольного сп'яніння в позивача під час керування транспортним засобом 01.08.2017 року та спростована постановою судді судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 27.12.2017 року у справі №465/4449/17, яка має преюдиційне значення при розгляді цієї справи.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду з огляду на наступні обставин.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через МВС України згідно із законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно з ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 цього Закону поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з положеннями ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ст.60 цього ж Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно зі ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України №230 від 12 березня 2013 року. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

У постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа N21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа №21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ пов'язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які ставляться до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у ст.5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та органи внутрішніх справ, необхідно розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та безпосередньо органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, необхідно віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа. Разом з тим, зазначений перелік не є вичерпним і в кожному окремому випадку необхідно враховувати чи є вчинок дискредитуючим у сукупності з конкретними обставинами, під час яких такий вчинок був зроблений працівником ОВС.

Як зазначено вище, наказом ГУ НП у Львівській області від 02.08.2017 року № 2554, відповідно до вимог статті 14 Статуту, призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що 01.08.2017 року о 19 год. 20 хв. по вулиці Кульпарківська, 156а у місті Львові, ОСОБА_1, керуючи власним автомобілем, здійснив зіткнення з автомобілем «Honda», д.н.з. RGA 57282. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Під час фіксування ДТП працівниками УПП у м. Львові ДПП НП України виявлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного спяніння, у звязку з чим йому було запропоновано пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння за допомогою пристрою «Драгер» або в медичному закладі, на що останній відмовився.

Враховуючи ці обставини, щодо ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення серії БР №004333 за ч.1 ст.130 КУпАП та серії БР №004332 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Висновку від 17.08.2017 року за результатами службового розслідування відносно позивача, за грубі порушення службової дисципліни, основних обовязків поліцейського, передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, що виразилось у керуванні приватним автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, відмови від медичного огляду та вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на заступника начальника Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся з позовом про скасування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи, поновлення на роботі, покликаючись на те, що постановою Апеляційного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги такі покликання позивача, оскільки підставою звільнення з поліції було грубе порушення службової дисципліни, що проявилося у недотриманні вимог Присяги працівника поліції, а не притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вказану обставину, із врахуванням норм ст.78 КАС України, суд першої інстанції вважав такою, що свідчить про відсутність факту керування позивачем автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а тому відсутні підстави для звільнення позивача з роботи.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 03.11.2010 року у справі № 6-1500св10 та розяснень наданих в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» нетверезий стан працівника може бути підтверджений як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд повинен дати відповідну оцінку. При цьому доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неправомірність накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з поліції, оскільки такий спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, відмови від медичного огляду та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується висновком службового розслідування, яке проведено у відповідності до норм чинного законодавства та результати проведення якого позивач не оскаржував.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у звязку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 5 ст. ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись 229, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року в справі № 813/3387/17 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 16.05.2018 року