Справа № 826/9836/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 травня 2018 року 11:16 № 826/9836/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Огнивого Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до проГоловного управління Державної фіскальної служби у Київській області визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 №,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Плахути С.П.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 травня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.05.2017 №.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області на підставі хибних висновків акта фактичної перевірки від 26.04.2017 №1045/1000/14/5, прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 №.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта фактичної перевірки від 26.04.2017 №1045/1000/14/5 та відповідно, податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 №.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - аптеки, що знаходиться за адресою: Бородянський р-н, смт. Пісківка, вул. Філіпова, 13 Е.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено порушення пункту 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (зі змінами та доповненнями), а саме встановлено несвоєчасне оприбуткованих готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку доходів і витрат на підставі фіскальних звітних чеків від 25.04.2017 №650, №652 на суму 4 028, 09 грн.

На підставі викладеного, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області складено акт фактичної перевірки від 26.04.2017 №1045/1000/14/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки) та прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 №.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 11.05.2017 № звернулась до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 17.07.2017 №8913/є/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.05.2017 № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції станом на момент проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Вказане також підтверджується положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції на момент проведення перевірки), у силу яких контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про несвоєчасне оприбуткування позивачем грошових коштів у книзі обліку доходів та витрат на підставі фіскальних чеків від 25.04.2017 №650 та №652 на суму 4 028, 09 грн..

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов'язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (в редакції від 01.09.2013), чинного на час виникнення спірних правовідносин, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки ).

При цьому, пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні визначено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Таким чином, своєчасним та у повній мірі здійсненим оприбуткуванням готівки у касі (із застосуванням реєстратора розрахункових операцій) є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Відповідно до пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Позивач на підтвердження здійснення обліку готівки в сумі 4 028, 09 грн. згідно фіскальних чеків від 25.04.2017 №650 та №652 разом з позовною заявою надав суду копії витягів з книг обліку розрахункових операцій, що містять дані Z-звіту за 25.04.2017, з яких вбачається, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було проведено запис у вище зазначених книгах обліку розрахункових операцій за фіскальними чеками №650 та №652.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виконано вимоги законодавства, встановлені пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, шляхом здійснення необхідного запису у книгах обліку розрахункових операцій на підставі Z-звіту за 25.04.2017.

Крім того, в судовому засіданні 14.05.2018 представником позивача було надано суду оригінал книги обліку доходів та витрат, в якій також було здійснено відповідні записи щодо обліку готівки в розмірі 4 028, 09 грн.

Відповідачем в свою чергу доводи позивача спростовано не було, відповідних копій книги обліку доходів та витрат, з яких би вбачалось порушення позивачем приписів Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, суду не надано.

Жодних доказів, які б вказували на порушення позивачем пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, відповідачем не надано, у відзиві на позовну заяву відповідач лише частково продублював норми пункту 2.6 вказаного вище Положення, також не зазначивши того факту, що оприбуткування готівки, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, здійснюється шляхом здійснення обліку готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій.

Наведені обставини свідчать про те, що висновки акта перевірки від 26.04.2017 №1045/1000/14/НОМЕР_1 є необґрунтованими.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, а відповідачем в судовому засіданні не доведено правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Позивачем в свою чергу, було надано докази на спростування позиції контролюючого органу та на підтвердження дотримання вимог чинного законодавства.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

З огляду на необґрунтованість висновків акта перевірки від26.04.2017 №1045/1000/14/НОМЕР_1, та враховуючи те, що контролюючим органом не доведено законності винесеного податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 №, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.05.2017 №.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 15.05.2018.