Справа № 826/2338/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

14 травня 2018 року № 826/2338/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку письмового провадження, адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 лютого 2018 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду України з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у не направленні документів на комісію Департаменту фінансів Міністерства оборони України для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати до Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, до якого додати документи, подані ОСОБА_1 , для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаною з виконанням ним обов`язків військової служби, оскільки вважає, що набув право на її отримання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2338/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позовну заяву та відповідних доказів до суду не надав, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В силу пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, даний спір підлягає розгляду саме у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням осіб, та вказує про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при проходженні служби в ПВ КДБ СРСР в Демократичній республіці Афганістан в жовтні 1988 року при вибуху гранати, отримав осколкове поранення голови та 4-го пальця правої кісті, був контужений втрачав свідомість, слух.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1799 від 09 жовтня 2013 року, зазначені вище травми не включають можливість їх утворення від заживлення осколкових поранень, отриманих при виконанні службових обов`язків в період проходження військової служби в зазначений строк та при зазначених обставинах.

Згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол № 2557 від 22 жовтня 2013 року) поранення, ЗЧМТ, контузія, травма хребта, захворювання як і їх віддаленні наслідки, так пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де проводилися військові дії.

25 листопада 2013 року ОСОБА_1 встановлено 3-ю групу інвалідності у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Пізніше, 09 грудня 2015 року, зазначена група інвалідності підтверджена.

З 21 листопада 2017 року позивачу встановлено 2-гу групу інвалідності, згідно з Довідкою до Акта огляду МСЕК від 28 листопада 2017 року.

У грудні 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та доданими документами в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

Листом Київського міського військового комісаріату від 19 грудня 2017 року № ВСЗ/2402 позивача повідомлено про те, що відсутні законні підстави для направлення документів для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975, оскільки дія постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 поширюється тільки на осіб, які вперше отримали інвалідність після 01 січня 2014 року.

Вважаючи таку відмову необґрунтованими, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Законом України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 Про затвердження Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерською складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницькою і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно ст. 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу встановлено другу групу інвалідності з 21 листопада 2017 року, згідно з Довідкою до Акта огляду МСЕК від 28 листопада 2017 року, причина інвалідності травма, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно з п.п. 1 п. 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з абз. 2 п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико- соціальної експертної комісії.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце у період її проходження.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною в постановах від 18.11.2014р. у справі № 21-446а14 та від 21.004.2015р. у справі № 21-135а15.

Відтак доводи Київського міського військового комісаріату викладені у листі від 19 грудня 2017 року, щодо відсутності у позивача права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, з огляду на те що інвалідність встановлена позивачу більше ніж через три місяці після звільнення зі служби, суд вважає помилковими та необґрунтованими.

Більше того, суд зазначає, що згідно з п. 13 Порядку № 975, керівник уповноваженою органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якою додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 14 Порядку № 975, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Відповідно до п. 11 Положення про військові комісаріат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03 червня 2013 року, районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого, готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.

У свою чергу, згідно з п. 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціальною забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (далі - Положення № 530), документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Відповідно до п. 4.8 Положення № 530, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

З вищевикладених вимог вбачається, що повноваженнями щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги наділений виключно розпорядник бюджетних коштів, яким в даному випадку виступає Міністерство оборони України, і таке рішення приймається тільки після надходження висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для її призначення та виплати, які в свою чергу, готуються районними, об`єднаними районними, міськими, об`єднаними міськими військовими комісаріатами.

Отже, в межах спірних правовідносин на Київський міський військовий комісаріат покладено обов`язок виключно щодо направлення в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку № 975, і після прийняття рішення розпорядником бюджетних коштів про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, видає наказ про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею або у разі відмови направляє таким особам письмове повідомлення із зазначенням мотивів відмови.

Судом встановлено, що позивач звертався до Київського міського військового комісаріату із заявою та доданими документами на яку було надано відповідь та зазначено про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

З вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що Київський міський військовий комісаріат не наділений повноваженнями на самостійне прийняття рішення щодо наявності/відсутності у позивача права на призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а відтак висновки Київського міського військового комісаріату оформлені листом від 19 грудня 2017 року № ВСЗ/2402 є протиправними.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму N 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Таким чином, суд враховуючи принцип ефективності судового захисту приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність Київського міського військового комісаріату щодо не направлення протягом 15 днів з дня реєстрації всіх документів ОСОБА_1 розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку № 975.

Підлягає задоволенню друга вимога позивача в такій редакції, зокрема, зобов`язати Київський міський військовий комісаріат направити до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві разом із заявою та доданими до неї документами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністратвний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не направлення протягом 15 днів з дня реєстрації всіх документів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

3. Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат (04112, м. Київ, вул. Паркова-Сирецька, 19, ) направити до Міністерства оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві разом із заявою та доданими до неї документами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Аверкова