Справа № 806/1446/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/1446/18

категорія 5.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави до Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області із позовом, в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області з питання не розроблення та не затвердження планів інвентаризації і паспортизації об'єктів благоустрою населення (їх частин), а саме: дитячого ігрового майданчика, який розташований на території сільської ради за адресою вул. Героїв Майдану с. Бараші Ємільчинського району;

- зобов'язати Барашівську сільську раду Ємільчинського району Житомирської області вчинити дії по розробленню та затвердженню планів технічної інвентаризації і паспортизації дитячого ігрового майданчика, який розташований на території сільської ради за адресою вул. Героїв Майдану с. Бараші Ємільчинського району.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що дитячий майданчик, що знаходиться на балансі Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, є об'єктом благоустрою, який підлягає паспортизації та інвентаризації, однак, на момент звернення із позовом до суду, паспорти та інвентаризаційні документи на вказаний дитячий майданчик відсутні.

Вказує, що з огляду на функціональне призначення дитячого майданчика, невжиття таких заходів може негативно позначитися на загальному стані цих об'єктів благоустрою, та може спричинити заподіяння шкоди життю та здоров'ю дітей.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Судовий розгляд справи призначено на 08.05.2018 о 10:00.

Відповідач у строк, встановлений ухвалою суду від 08.05.2018 та в порядку, визначеному ст. 161, ч.2 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відзив на адміністративний позов не надіслав.

Частиною четвертою статті 152 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В судове засідання, призначене на 08.05.2018 о 10:00 сторони та учасники не прибули.

Представник позивача перед початком судового засідання подала до відділу документального забезпечення суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. (а.с. 37)

Представник відповідача перед початком судового засідання подав до відділу документального забезпечення суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. (а.с. 34)

Керуючись приписами ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205, ч.4 ст. 229 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено із матеріалів справи, за результатами проведеного Новоград-Волинською місцевою прокуратурою вивчення стану дотримання вимог законодавства України у сфері благоустрою населених пунктів, встановлено недоліки щодо проведення технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків, які негативно впливають на організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель та інженерних споруд.

Зокрема, встановлено, що на балансі Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області перебуває дитячий майданчик за адресою вул. Героїв Майдану, с. Бараші, Ємільчинського району Житомирської області балансовою вартістю 72 720,00 грн, до якого входить два дитячих ігрових майданчики, гойдалка чотиримісна, гойдалка дитяча та гойдалка подвійна.

Так, відповідно до листа Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області вих. №79 від 19.02.2018 на ім'я заступника керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури, виконком сільської ради інформує, що на балансі Барашівської ОТГ знаходиться 1 дитячий майданчик за адресою Героїв Майдану загальною балансовою вартістю 72 720 грн, до якого входить два дитячих ігрових майданчики, гойдалка чотиримісна, гойдалка дитяча та гойдалка подвійна. На балансі перебуває з грудня 2016 року. Станом на 19.02.2018 паспортизація та технічна інвентаризація дитячого майданчику не проводилась. (а.с. 15)

Виявлені порушення, на думку прокурора, свідчать про протиправну бездіяльність сільської ради в частині невиконання вимог Законів України "Про благоустрій населених пунктів" та Закону України "Про місцеве самоврядування" щодо не затвердження планів технічної інвентаризації та паспортизації елементів (частин) об'єктів благоустрою, а саме дитячого майданчика, що в свою чергу порушує гарантовані Конституцією України права на безпечні умови для життя і розвитку дітей.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених Конституцією.

Частиною другої статті 19 Основного Закону передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.44 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 №2402-III передбачено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Благоустроєм населених пунктів, відповідно до визначення, закріпленого у статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 №2807-IV (далі - Закон №2807-IV) є комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Під заходами з благоустрою населених пунктів слід розуміти роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об'єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №2807-IV благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частиною першою статті 10 Закону №2807-IV визначено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб), визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

За змістом п.1,2 ч.1 ст.13 Закону №2807-IV об'єктами благоустрою населених пунктів, серед іншого, є території загального користування та прибудинкові території.

Елементами (частинами) об'єктів благоустрою, відповідно до п.8 ч.1 ст.21 Закону №2807-IV, є обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків.

Пунктом п'ятим частини другої статті 18 Закону №2807-IV передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29 жовтня 2012 року №550 затверджено Інструкцію з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою населених пунктів (далі - Інструкція №550).

Згідно з п. 1.3 Інструкції №550 під паспортизацією об'єктів благоустрою слід розуміти складання технічних паспортів об'єктів благоустрою за результатами їх інвентаризації; під технічною інвентаризацією об'єктів благоустрою - сукупність заходів з обстеження, спрямованих на підтвердження наявності об'єктів нерухомого майна, елементів благоустрою та оцінку їх технічного стану, а також наявності інженерних мереж на об'єкті благоустрою.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 550 технічна інвентаризація та паспортизація об'єктів благоустрою проводяться власником, балансоутримувачем або виконавцем на підставі договору із замовником або самостійно.

Пунктом 1.5 Інструкції № 550 передбачено, що технічна інвентаризація об'єктів благоустрою може бути плановою або позаплановою. Планова технічна інвентаризація повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд зазначає, що організацію благоустрою у даному випадку повинна забезпечувати сільська рада, до компетенції якої віднесено, зокрема, затвердження правил і заходів благоустрою населеного пункту.

Згідно листа Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області вих. №79 від 19.02.2018 на балансі Барашівської ОТГ знаходиться 1 дитячий майданчик за адресою Героїв Майдану загальною балансовою вартістю 72 720 грн, до якого входить два дитячих ігрових майданчики, гойдалка чотиримісна, гойдалка дитяча та гойдалка подвійна. На балансі перебуває з грудня 2016 року. (а.с. 15)

При цьому у вказаному листі повідомлено, що паспортизація та технічна інвентаризація дитячого майданчику не проводилась.

Таким чином, факт не проведення паспортизації та технічної інвентаризації дитячого майданчику не заперечується та самостійно визнано відповідачем.

Частиною четвертою статті 152 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач у строк, встановлений ухвалою суду від 08.05.2018 та в порядку, визначеному ст. 161, ч.2 ст. 261 КАС України, відзив на адміністративний позов не надіслав, що кваліфікується судом як визнання позову.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що відсутність затверджених планових заходів щодо інвентаризації об'єктів благоустрою свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що, зважаючи на цільове призначення такого об'єкту благоустрою як дитячий ігровий комплекс, невиконання суб'єктами благоустрою своїх обов'язків у цій сфері порушує права користувачів цих об'єктів на безпечні умови для життя і розвитку.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 27 липня 2016 року у справі № К 800/11809/16.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем визнано, а позивачем та матеріалами справи підтверджено протиправну бездіяльність Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області з питання не розроблення та не затвердження планів інвентаризації і паспортизації об'єктів благоустрою населення (їх частин), а саме: дитячого ігрового майданчика, який розташований на території сільської ради за адресою вул. Героїв Майдану с. Бараші Ємільчинського району, а тому позовні вимоги Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не присуджуються та не підлягають поверненню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 159, 242-246, 250, 255, 258, 261-262 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави (АДРЕСА_1. Код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (вул. Героїв Майдану, 10, Бараші, Ємільчинський район, Житомирська область, 11255. Код ) про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області з питання не розроблення та не затвердження планів інвентаризації і паспортизації об'єктів благоустрою населення (їх частин), а саме: дитячого ігрового майданчика, який розташований на території сільської ради за адресою вул. Героїв Майдану с. Бараші Ємільчинського району;

Зобов'язати Барашівську сільську раду Ємільчинського району Житомирської області вчинити дії по розробленню та затвердженню планів технічної інвентаризації і паспортизації дитячого ігрового майданчика, який розташований на території сільської ради за адресою вул. Героїв Майдану с. Бараші Ємільчинського району.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Повний текст рішення виготовлено: 08 травня 2018 року.