Справа № 805/4189/17-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року справа №805/4189/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д.(суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 805/4189/17-а (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 21.07.2017 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 224,11 грн.

В обґрунтування зазначив, що здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, тому відповідно до ЗУ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції до її закінчення позивача звільнено від сплати податку на додану вартість, відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов'язків платника такого податку у вказаний період до нього не застосовуються.

Обставини непереборної сили підтверджено сертифікатами Торгово - промислової палати України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що Закон України №1669 від 02.09.2014 року не містить положень, які б звільняли платника податків від виконання обовязків щодо податку на додану вартість і від відповідальності за невиконання таких обовязків.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до Закону України №1669 позивач звільнений від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) свої податкових зобовязань.

Позивачем отримані сертифікати Торгово-промислової палати України №№1735, 1736 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014р. №5270/05-4 від 25.11.2014р. №5268/05-4 та Висновок Донецької Торгово-промислової палати від 03.07.2014 р. №2005/12.12-03 (наявні в матеріалах справи), якими засвідчено факт настання форс-мажорних обставин з 10.06.2014 року, що є підставою для звільнення позивача від відповідальності за невиконання податкових зобовязань, у тому числі зі сплати ПДВ.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

КП Компанія Вода Донбасу зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код 00191678, місцезнаходження: 87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, 177а, як платник податків зокрема, податку на додану вартість, перебуває на обліку у Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідачем проведено камеральну перевірку КП Компанія Вода Донбасу з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість, визначених декларацією за червень 2014 року.

За результатами проведення перевірки складено акт від 05.07.2017 року № 392/28-10-46-14/00191678, яким встановлені порушення податкового законодавства, а саме п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України - несвоєчасна сплата сум узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість згідно з декларацією за червень 2014 року в сумі 1120,57 грн.

Актом встановлено, що декларація з податку на додану вартість подана 21.04.2015 року (з порушенням строку) на суму 3 418 290 грн, граничний термін сплати грошового зобовязання з вказаного податку - 21.04.2015 року, тоді як сплачено 1120,57 грн. 12.04.2017 року, тобто із затримкою в 722 дні.

На підставі вказаного акту прийнято спірне податкове повідомлення-рішення форми Ш від 21.07.2017 року № НОМЕР_1, яким на підставі ст. 126 ПК України за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ, а саме за затримку більше 30 календарних днів граничного строку сплати суми грошового зобовязання в розмірі 1120,57 грн позивача зобовязано сплатити штраф в сумі 224,11 грн. - в розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Позивач скористався своїм правом на досудове оскарження податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 17 серпня 2017 року №43597/10/28-10-10-4-33 скаргу позивача залишено без розгляду (через необхідність звернення з даною скаргою до контролюючого органу вищого рівня).

Рішенням Державної фіскальної служби від 29.09.2017 року №21914/6/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги позивача.

Рішенням Державної фіскальної служби від 09.11.2017 року №25705/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача залишено без розгляду через пропуск строку його оскарження.

Судами встановлено, 25.11.2014 року позивач отримав сертифікати Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №1735 та №1736 (а.с. 11, 12), якими відповідно до п.п. 102.6-102.7 ст. 102 Податкового кодексу України позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкової звітності; також зазначено, що на момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

17.02.2015 року та повторно 08.09.2016 року позивач подав до органу доходів і зборів за основним місцем обліку лист-повідомлення про наявність обставин непереборної сили, до якого додав копії вказаних сертифікатів (а.с. 16, 17).

Спірним у цій справі є питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату суми грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, що чинне законодавство не містить норми про звільнення платників податків від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань, зокрема, щодо порушення строків сплати податку на додану вартість і від відповідальності за невиконання таких обовязків.

Суд не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Оцінка суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст. 1 Податкового кодексу України).

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком є обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 вказаного Кодексу платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розділ V Податкового кодексу України (ст.ст. 180-211) регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об'єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 203.2 ст. 203 вказаного Кодексу сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 111.2 ст. 111, п. 116.1 ст. 116 вказаного Кодексу за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлюється фінансова відповідальність, яка застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02.09.2014 року Верховною Радою України прийнято закон Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, який набув чинності 15.10.2014 року (далі Закон № 1669).

Статтею 1 Закону №1669 встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

02.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Зазначеним переліком місто Маріуполь Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Як визначено ст. 10 Закону №1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

На підставі ч. 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону №1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від відповідальності нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання (неналежне виконання) зобовязань.

В даному випадку позивачу нараховані штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобовязання з податку на додану вартість.

Разом з тим, сертифікатами Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №1735 та №1736 від 25.11.2014 року (а.с. 11, 12) позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкової звітності.

Таким чином, оскільки КП «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території Донецької області, де здійснювалася антитерористична операція, нормою Закону №1669 передбачено, що такі субєкти господарювання звільнені від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань при наявності Сертифіката ТПП, у позивача наявні такі сертифікати, які засвідчують настання обставин непереборної сили щодо дотримання строків подання податкової звітності, тому позивач є звільненим з 10.06.2014 року від відповідності за неналежне виконання зобовязань, зокрема за несвоєчасну сплату грошового зобовязання з податку на додану вартість.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 21.07.2017 року підлягає скасуванню, а апеляіна скарга задоволенню.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по справі у сумі 4000 грн (а.с.40, 193).

Суд звертає увагу позивача, що при поданні позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1600 грн. Однак, позивачем при поданні позову судовий збір сплачений у більшому розмірі, ніж визначено законом, а саме в сумі 3200 грн (а.с. 40).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що він має право звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.

Як визначено п.6 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 805/4189/17-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 805/4189/17-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 21.07.2017 року.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (, адреса: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177а) судові витрати у сумі 4000 (чотири тисячі) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г).

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 15 травня 2018 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_1