Справа № 207/3035/17(2-а/207/93/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 травня 2018 року справа № 207/3035/17(2-а/207/93/17)

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Мельник В.В., перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2017 року по справі №207/3035/17 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції батальйону №3 роти №7 Пещиди Дмитра Андрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2017 року по справі №207/3035/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпро рядового поліції батальйону №3 роти №7 Пещиди Дмитра Андрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено (а.с. 47-52).

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 20 квітня 2018 року Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу (а.с. 59-71). Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому заявник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження у зв'язку із отриманням повного тексту оскаржуваної постанови суду першої інстанції лише 17 квітня 2018 року.

Перевіривши доводи клопотання заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно до п. 13 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 171-2 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

При цьому, положення ч. 2 статті 171-2 КАС України втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду №3-рп/2015 від 08.04.2015 року, у зв'язку з чим зазначення судом першої інстанції про остаточність прийнятої постанови є таким, що суперечить нормам процесуального права, що свідчить про наявність у відповідача можливості оскаржити постанову суду першої інстанції у справі №207/3035/17.

Згідно до ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до матеріалів справи суд апеляційної інстанції встановив, що 08 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні, в порядку ст. 160 КАС України, проголошено вступну та резулятивну частини постанови по справі №207/3035/17 (а.с. 46).

Повний текст оскаржуваної постанови разом із супровідним листом направлено на адресу відповідача 02 квітня 2018 року (а.с. 58).

На підтвердження дати отримання повного тексту оскаржуваної постанови суду першої інстанції заявник долучив до апеляційної скарги копію поштового конверту (лист №697) (а.с. 73) та копію супровідного листа з відміткою штампу вхідної кореспонденції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області до постанови суду першої інстанції від 17.04.2018 року №3962с (а.с 72).

Проте, суд не приймає до уваги зазначені доводи, адже штамп вхідної кореспонденції не є доказом отримання оскаржуваного рішення суду, а лише фіксує факт реєстрації кореспонденції суду в канцелярії відповідного органу.

Відповідно до відомостей з онлайн-сервісу «Укрпошта» поштове відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №697 було вручене адресату 05.04.2018 року (а.с. 84).

З огляду на вищевикладене суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновлення процесуальних строків на оскарження судового рішення без поважних причин є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує судова практика Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України».

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод також гарантується право на розгляд справи судом у розумні строки. У своїй практиці Європейським судом з прав людини встановлені певні критерії, відповідно до яких слід оцінювати тривалість провадження. Ці питання аналізуються судом у справі «Странніков проти України», відповідно змісту до якої суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідача вимозі розумності строків.

У рішеннях у справі «Девеер проти Бельгії» та у справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, які не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами, пов'язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Доводи заявника щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, наведені у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, є необґрунтованими, оскільки ним не надано документів, які достовірно та беззаперечно підтверджують доводи вищевказаного клопотання.

Інших поважних підстав пропуску строку заявником апеляційної скарги не наведено.

Згідно до п.10 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 3 статті 298 КАС України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків встановлених цим Кодексом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші поважні підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені обставини не можуть вважатись поважними підставами пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, тому апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 298 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2017 року по справі №207/3035/17.

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Баглійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року по справі №207/3035/17 - залишити без руху та запропонувати заявнику протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Копію ухвали направити особі, яка подала апеляційну скаргу - для виконання.

Роз'яснити заявнику апеляційної скарги, що у разі, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя - доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя: В.В. Мельник