Справа № 205/1504/18
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.04.2018 Єдиний унікальний номер 205/1504/18
Провадження №2а/205/71/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Шавули В.С.

за участю секретаря Джурко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Метулинського Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06 березня 2018 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним адміністративним позовом (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 лютого 2018 року інспектором патрульної поліції 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту старшим лейтенантом поліції Метулинським Д.І. винесено постанову серії ЕАА №308109 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Позивач вважає вищезазначену постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв'язку з чим, вимушений був звернутись до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №308109 від 26.02.2018 року та провадження по адміністративній справі у відношенні нього у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити. Доповнивши вимоги позову позивач просить суд визнати рішення УПП у Дніпропетровській області щодо направлення постанови серії ЕАА №308109 від 26.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором патрульної поліції 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту старшим лейтенантом поліції Метулинським Д.І. за ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., до відділу державної виконавчої служби за місцем його мешкання для примусового виконання неправомірним.

Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач інспектор 7 роти 2 батальйону УПП у м. Дніпрі Департаменту старший лейтенант поліції Метулинський Д.І. в судове засідання не з'явився. До суду надав відзив на позов, в якому просить розглядати справу без своєї присутності. У задоволенні позову просить відмовити (а.с.31-34).

Відповідач - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в особі свого представника за довіреністю - Марченка А.О., у судове засідання не з'явився. До суду надав відзив на позовну заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги позову не визнає та просить відмовити у повному обсязі (а.с.23-26).

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч.2 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Суд, вважає за можливе, у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішити справу у відсутність учасників справи, що не з'явились у судове засідання.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно із ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що постановою серії ЕАА № 308109 від 26.02.2018 року, прийнятою інспектором 7 роти 2 батальйону УПП у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Метулінським Д.І., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 26.02.2018 року об 17-49 год. в м. Дніпрі по вул.. Мічуріна, буд.9, водій ОСОБА_1 порушив вимогу п.4.1. здійснивши поворот праворуч, чим порушив п. 8.4. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 8.4. ПДР України визначено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, до однієї із них визначеною п. «г» відносяться наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження

Згідно п.п.4.1. п.4 4. Розділу 33. «ДОРОЖНІ ЗНАКИ» ПДР України визначено наказові знаки, - "Рух прямо".

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

У відповідності до ст.. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У відповідності до ст. 211 КАС України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова серії ЕАА №308109 від 26.02.2018 року відповідає вказаним вимогам ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу, що складає 255,00 грн.

В той самий час, згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 211 КАС України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Згідно ст.. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника патрульної поліції щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, а також суд наголошує, що доводи позивача про те, що вищевказана постанова являється незаконною та протиправною, є взагалі недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано, підстав передбачених статтею 78 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, засад розумності та справедливості, приходить до висновку, щодо безпідставності позовних вимог, а винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення є законною, обґрунтованою, і тому має бути залишена без змін.

Щодо доповнених вимог позивача про визнання рішення УПП у Дніпропетровській області щодо направлення постанови серії ЕАА №308109 від 26.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором патрульної поліції 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту старшим лейтенантом поліції Метулинським Д.І. за ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., до відділу державної виконавчої служби за місцем його мешкання для примусового виконання неправомірним, суд виходить із наступного.

У відповідності зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому варто зазначити, що суд не повинен підміняти адміністративний орган, не повинен приймати рішення замість адміністративного органу. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду й виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Згідно із ст..2 КАС України, в якій зазначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) обов'язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За таких обставин, суд позбавлений права втручатись у виключні повноваження адміністративного органу, зобов'язуючи його вчинити певні дії поза межами, встановленого законом порядку, тим самим перебираючи на себе функції відповідного адміністративного органу, що є неприпустимим.

Отже, враховуючи вищевикладене суд зауважує, що вирішення вказаного питання не входить до компетенції суду, так як чинним законодавством чітко визначено межі повноважень суду.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, в задоволенні його позовних вимог відмовлено, тому судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, ст.ст. 9, 10, 11, 33, ч.1 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 205, 211, 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Метулинського Дмитра Івановича, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №308109 від 26.02.2018 року, винесену інспектором 7 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Метулинським Дмитром Івановичем, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., за правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, - залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.С. Шавула