Справа № 214/5835/17
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5835/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання - Бєлікова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №214/5835/17

за позовною заявою ОСОБА_1

до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Гончара Володимира Сергійовича

про визнання незаконними дій та рішення, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття справи, -

Представники сторін:

від позивача - адвокат ОСОБА_2

За участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою 11.10.2017 року, в якій просив суд: визнати незаконними дії інспектора роти №2 батальйону №3 УПП в м. Кривому Розі ДПП Гончара В.С. щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №698558 від 16.09.2017 року за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову, а провадження по справі закрити.

Пред'явлені вимоги мотивовано тим, що 16.09.2017 року о 08.35 год. ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda Octavia, р/н НОМЕР_3 по проїжджій частині дороги вул. Жигулівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Під час руху в правій межі дороги він помітив перебування декількох зупинених працівниками поліції транспортних засобів. Один з інспекторів жестикулюючи пред'явив йому вимогу зупинитись, після чого перевірив документи та повідомив, що він порушив ряд положень ПДР України, серед яких проїзд на заборонений знак 3.2 та не увімкнення аварійного сигналу після зупинки на вимогу поліцейського в порушення п.9.9 «б» ПДР України. Не погоджуючись з інкримінованим порушенням, позивач зазначив, що положеннями ПДР України не деталізовано, за який період часу він повинен був увімкнути аварійну сигналізацію з моменту зупинки на вимогу поліцейського. До того ж зупинку він здійснив належним чином біля узбіччя, не перешкоджаючи руху інших учасників дорожнього руху. Крім того, в момент зупинки він розгубився, а рідко користуючись аварійною сигналізацію, не зорієнтувався своєчасно її увімкнути. У зв'язку з цим посилання інспектора ПП на порушення ним п.9.9 «б» розцінював як упереджене, владне ставлення інспектора до нього з безпідставним звинуваченням. Стосовно посилань інспектора на проїзд вулиці в порушення наявного дорожнього знаку 3.2 позивач зазначив, що фактично він виїжджав з вул. Тюменська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, де такий знак відсутній. Окремо зазначив, що він живе в іншому районі міста, а тому погано орієнтувався на тій місцевості і про наявність дорожнього знаку 3.2 не знав та його не бачив. Натомість інспектор проігнорував його пояснення стосовно недопущення ним будь-яких порушень ПДР України, не залучив до участі у справі захисника, не провів додатковий огляд місця події на наявність дорожніх знаків, не відібрав у нього та свідків пояснень, та за результатами необ'єктивного та однобічного розгляду справи виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу.

Не погоджуючись з пред'явленими вимогами, відповідач інспектор УПП в м. Кривому Розі ДПП Гончар В.С. подав заперечення на позовну заяву (а.с.13-17), в яких просив справу розглянути за його відсутності. Вважаючи свої дії правомірними, а винесену постанову обґрунтованою та законною, просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити з огляду на безпідставність. Зазначив, що 16.09.2017 року під час здійснення патрулювання ним було виявлено автомобіль марки Skoda Octavia, р/н НОМЕР_3 водій якого під час проїзду перехрестя вул. Жигулівська та вул. Серафимовича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області порушив вимоги дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», та повернувся на вул. Жигулівська з вул. Серафимовича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області продовжив рух по цій же вулиці, у зв'язку з чим був зупинений працівниками поліції. Під час зупинки транспортного засобу в порушення п.9.9 «б» ПДР України водій аварійну сигналізацію не увімкнув. Після зупинки відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор відрекомендувався водієві, яким виявився ОСОБА_1, повідомив причину зупинки та попросив пред'явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Виконавши вимоги ст.278 КУпАП та роз'яснивши водієві ст.63 Конституції України, його процесуальні права згідно ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи по суті, під час якого від ОСОБА_1 жодних клопотань не надходило. Стосовно факту допущення проїзду на забороняючий рух дорожній знак, позивач пояснив, що побачив на ділянці дороги багато автомобілів, тому й приїхав, однак такі доводи не пояснюють можливість та доречність порушення ним ПДР України. Після з'ясування обставин справи та оцінки наявних доказів, він прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та виніс постанову. Доказів тому, що позивач не вчиняв порушення, останній суду не надав. Пред'явленням позову, на переконання відповідача, ОСОБА_1 має намір спотворити дійсні обставин справи та ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення. Посилання позивача про виїзд з вул. Жигулівська з вул. Тюменська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відповідач вважав неприйнятними, оскільки вони спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано розташування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на місце таким чином, що виключає можливість його виїзду з вул. Тюменська, адже фактично він виїхав з вул. Серафимовича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Відповідно до п.10 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.ч.3,4 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи характер та предмет спору, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Присутні в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 пред'явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, посилаючись на недопущенням будь-яких порушень ПДР України, а відтак незаконність винесення інспектором оскаржуваної постанови. Додатково позивач зауважив, що він їхав по вул. Володимирська, повернув на вул. Тюменська, з якої виїхав на вул. Жигулівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Жодних дорожніх знаків, які б забороняли рух автомобілів на даній ділянці дороги, встановлено не було. Під час зупинки на вимогу поліцейського він дотримався всіх вимог ПДР України та своєю зупинкою ніяким чином не перешкоджав рухові інших учасників дорожнього руху. Крім того, представник позивача вважав, що розгляд справи проведено інспектором з порушенням норм матеріального та процесуального права, формально, без роз'яснення права на захист, пред'явлення доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому порушення ПДР України. На його переконання, вказані обставини є безумовною підставою для визнання протиправними дій інспектора та скасування винесеної ним постанови.

В судовому засіданні 11.05.2018 року представник позивача ОСОБА_2 заявив клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_4, яке ухвалою суду, постановленою на місці, було задоволено. 12.02.2018 року судом витребувано відомості щодо встановлення дорожніх знаків.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що в той день вона сиділа в авто поруч з водієм ОСОБА_1 Працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в момент їх повернення з ринку під час проїзду в районі приватного сектору по вул. Жигулівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, рахуючись заднім ходом, оскільки інша дорога для проїзду, по якій вони їздять зазвичай, була перекрита. На тій ділянці дороги знаходилось декілька автомобілів працівників патрульної поліції. Жодних знаків проїзду на вказаній нею ділянці дороги вони не бачили, а тому порушень ПДР України ОСОБА_1 допустити не міг.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, покази свідка, суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2017 року інспектором ПП Гончаром В.С. винесено постанову серії БР № 698558 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням п.п.8.4 «в», 9.9 «б» ПДР України та дорожніх знаків 3.2, 5.31 розділу 33 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.3).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 16.09.2017 року о 08.35 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Skoda Octavia, р/н НОМЕР_3 здійснив рух по вул. Жигулівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порушення дорожнього знаку 3.2 «рух механічних транспортних засобів» заборонено, а також після зупинки на вимогу працівника поліції в порушення п.8.4 «в», п.9.9 «б» ПДР України не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1, ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Гончаром В.С. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз'ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що зафіксовано на оглянутому судом відеозаписі з боді-камери на диску DVD-R (запис № , час запису 08:57:37, 08:59:00), тому суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо порушення його прав та обмеження реалізації права на захист, виходячи з того, що позивачем жодного клопотання не заявлялось. Попри це, оглядом відеозапису на диску DVD-R (запис №) встановлено, що інспектор ПП поводив себе ввічливо, дотримуючись норм етики як суб'єкт владних повноважень, в той час як ОСОБА_1 поводив себе агресивно, неввічливо, своїми діями та висловлюваннями постійно провокуючи поліцейського.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов'язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам, тобто наявність в діях водія порушень ПДР України, за які його притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків, а ч.2 ст.122 КУпАП - порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами.

Відповідно до п.9.9 «б» ПДР України, аварійна сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції.

Підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало допущення ним порушення вимог дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та 5.31 «Житлова зона» розділу 33 ПДР України під час виїзду з вул. Серафимовича на вул. Жигулівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.п.8.1, 8.4 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, дорожніх знаків. Дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки; б) знаки пріоритету; в) заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки; ґ) інформаційно-вказівні; д) знаки сервісу; е) таблички до дорожніх знаків, які уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R та витягом з карти місцевості (а.с.41) встановлено, що автомобіль марки Skoda Octavia, р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1, рухався саме по вул. Жигулівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та був зупинений біля буд.34, виїзд до якого можливий лише шляхом повороту на перехресті з вул. Серафимовича на вул. Жигулівська, оскільки за територіальністю та розташуванням вулиць на місцевості виїзд з вул. Тюменська на вул. Жигулівська можливий лише біля буд.№36 по вул. Жигулівська, біля якого водій ОСОБА_1 апріорі не міг знаходитись, оскільки не доїхав, що спростовує його пояснення в частині виїзду на вул. Жигулівська з вул. Тюменська, де дорожні знаки відсутні.

Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.03.2018 року та відповідей Виконавчого комітету Довгинцівської районної у м. Кривому Розі ради №8/13-599 від 26.03.2018 року та Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради №1887/3 від 21.03.2018 року (а.с.37-39), на ділянці дороги перехрестя з боку вул. Серафимовича з вул. Жигулівська в м. Кривому Розі з 03.08.2017 року встановлені дорожні знаки 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та 5.31 «Житлова зона», що визначає обов'язковість керування учасниками руху вимогами розділу 26 ПДР України, які діють на даній ділянці дороги, у тому числі відповідно до п.26.2 ПДР України та забороняють рух механічних транспортних засобів за виключенням випадків, передбачених ПДР України, які до ситуації з ОСОБА_1 відношення не мають.

Вказані обставини та обсяг наявних доказів в своїй сукупності підтверджують дійсність допущення ОСОБА_1 порушення вимог п.8.4 «в» ПДР України та дорожніх знаків 3.2, 5.31 розділу 33 ПДР України, а відтак спростовують покази свідка ОСОБА_4 щодо характеру їх руху на іншій ділянці дороги та стосовно відсутності там дорожніх знаків, які суд вважає недостовірними.

Посилання ОСОБА_1 на необізнаність з умовами дорожньої обстановки на даній ділянці дороги, у тому числі із встановленими на ній дорожніми знаками, у тому числі з наданими ним доказами (а.с.46)суд оцінює критично, оскільки такі доводи позивача є свідченням його неуважності як водія в розумінні п.2.3 «б» ПДР України та не звільняє його від відповідальності.

Стосовно перевірки наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за фактом не увімкнення аварійної ситуації при зупинці на вимогу поліцейського, суд виходить з наступного.

Так, на відеозаписі на диску DVD-R зафіксовано, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 дійсно не увімкнув аварійну світлову сигналізацію в порушення вимог п.9.9 «б» ПДР України, що він визнав під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, посилаючись на неуважність та розгубленість, тому суд приходить до висновку про беззаперечність та доведеність вчинення позивачем інкримінованого його правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Отже, посилання ОСОБА_1 на відсутність деталізації в ПДР України, за який період часу він повинен був увімкнути аварійну сигналізацію з моменту зупинки на вимогу поліцейського, як і послання на упередженість дій інспектора по відношенню до нього, є суб'єктивною оцінкою позивачем обставин справи та тлумаченням ним законодавства України на власний розсуд, що не спростовує встановлених судом обставин та не звільняє від відповідальності.

З огляду на те, що в силу п. 9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП Гончаром В.С. зафіксовано у встановленому законом порядку, суд визнає належним та допустимим доказом.

В свою чергу, доказів в підтвердження пред'явлених позивачем вимог та доведеність неправомірності притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, ОСОБА_1 суду не надав, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням наявності в діях ОСОБА_1 складів інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Крім того, визначений інспектором ПП Гончаром В.С. розмір адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. здійснено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП за більш тяжке порушення, із дотримання принципу законності та з "...досягненням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", що також узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в рішеннях від 24.03.2005 року у справі Фрузен проти Росії" та від 09.06.2005 року у справі "Бакланов проти Росії", тому суд приходить до висновку про законність та правомірність винесеної ним постанови, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб'єкта владних повноважень - без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державнимбюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Гончара Володимира Сергійовича про визнання незаконними дій та рішення, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, закриття справи - залишити без задоволення.

Постанову серії БР №698558 від 16.09.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Гончаром Володимиром Сергійовичем - залишити без змін.

Судові витрати по справі, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його проголошення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Інспектор роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Гончар Володимир Сергійович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Волгоградська 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення проголошено 11.05.2018 року.

Суддя О.І. Євтушенко