Справа № 809/236/18
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2018 р. справа № 809/236/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Тимощука О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання Ткачук О.П.,

представників позивача - Кульбанської Л.С., Олексина О.В.,

представників відповідача - Булаш З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім"

до Офісу великих платників Державної фіскальної служби України

про скасування податкового повідомлення-рішення форми "В4" № від 07.11.2017, з підстав його протиправності, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (надалі, також - позивач) 07.02.2018 звернулося в суд з позовною заявою до Офісу великих платників Державної фіскальної служби України (надалі, також - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення форми "В4" № від 07.11.2017, з підстав його протиправності.

В позовній заяві (а.с.5-10) та відповіді на відзив (а.с.128-131) позивач свої вимоги обґрунтовує тим, висновки викладені в акті перевірки №185/28-10-48-17/33129683, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення є помилковими, зокрема не вірними є аргументи відповідача про віднесення сум перевитрат етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, дихлоретану та вінілу хлористого в липні 2017 року до не господарської діяльності, так як витрачання етилену з технічних причин понад встановлені норми для виробництва продукції є господарською діяльністю. Також, безпідставними є твердження відповідача про завищення від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 Декларації) по декларації з податку на додану вартість (надалі, також - ПДВ) за липень 2017 року в сумі 10484055,00 грн, так як 1095 денний термін, передбачений пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України не поширюється на питання формування від'ємного значення з ПДВ. Враховуючи хибні висновки акту перевірки, просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 07.11.2017, що прийняте на підставі відповідних висновків контролюючого органу.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву (а.с.99-102) та запереченні (а.с.150-151), зокрема відповідачем наголошено, що позивачем в порушення приписів Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі, також - ПК України) занижено податкові зобов'язання з ПДВ всього на суму 2700163 грн, так як перевитрати етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, дихлоретану та вінілу хлористого в липні 2017 року не передбачені нормативними та технологічними документами позивача, а тому ці перевитрати використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Окрім цього, позивачем завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації з ПДВ за липень 2017 року в сумі 10484055,00 грн, оскільки останнім сформовано даний залишок по періодах, що перевищують 1095 денний термін до подання податкової декларації з ПДВ за липень 2017 року, що є порушенням вимог пункту 102.5 статті 102, пункту 200.4 статті 200 ПК України. За наведених підстав в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Додатково, представник відповідача в судовому засіданні звернула увагу на існування розбіжностей у відомостях щодо витрат етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, які містяться в акті перевірки - 7404,6 тон (а.с.63) та в калькуляції фактичної собівартості готової продукції - 7476,600 тон (а.с.132).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 10.04.2018, закрито підготовче провадження в даній адміністративній справі та розпочато розгляд справи по суті (а.с.164-165).

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, інші письмові докази та матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено таке.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 06.02.2018 (а.с.11-16), юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" зареєстрована 29.10.2004, основний вид діяльності: 20.14 Виробництво інших основних органічних хімічних речовин, перебуває на податковому обліку в Калуській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Позивачем, 21.08.2017 року подано до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2017 року (а.с.17-18), в рядку 21 якої відображено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 29068256 грн.

Посадовими особами відповідача в період з 18.09.2017 по 18.10.2017 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Карпатнафтохім» з питань законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість за липень 2017 року, результати якої відображені в акті №185/28-10-48-17/33129683 від 18.10.2017 (а.с.50-76).

Висновками акта перевірки встановлено порушення, в тому числі, пункту 102.5, статті 102, пункту 189.1, статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4, статті 200 ПК України, а саме, завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по декларації з ПДВ за липень 2017 року в сумі 13184218,00 грн.

Не погоджуючись із висновками, які викладені у акті щодо порушення податкового законодавства, позивач подав до відповідача заперечення на акт перевірки №1547 від 24.10.2017 (а.с.77-82).

Проте, листом №56871/10/28-10-48-17 від 06.11.2017 Львівське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України повідомило позивача про те, що встановлені перевіркою порушення, що відповідно відображені у висновку акту перевірки № 185/28-10-48-17/33129683 від 18.10.2017 з питань законності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість за липень 2017 року є правомірними, а заперечення по вказаних порушеннях на думку контролюючого органу є необґрунтованими (а.с.83).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, яким встановлено порушення пункту 102.5 статті 102, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 ПК України, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 07.11.2017 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 13184218 грн (а.с.84).

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані приписами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в редакції, чинній на момент їх виникнення.

Так, судом встановлено, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу зменшено від'ємне значення суми ПДВ в розмірі 13184218 грн в результаті таких двох порушень:

1. Позивачем, в порушення підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.5 статті 198, пункту 189.1 статті 189 ПК України, включено суми податкових зобов'язань з ПДВ в розмірі 2700163 грн, розраховані із вартості перевитрат етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, дихлоретану та вінілу хлористого в липні 2017, які не передбачені нормативними та технологічними документами, а тому не можуть вважатися такими, що використані в господарській діяльності.

Аргументуючи не віднесення перевитрат етилену при виробництві продукції до таких, що пов'язані із господарською діялністю, відповідач опирається виключно на відсутність відповідних допусків у нормативних та технічних документах щодо виробництва відповідної продукції, наданої позивачем під час перевірки, проте суд не може погодитися із такою позицією контролюючого органу, з огляду на таке.

В обґрунтування витрат (перевитрат) етилену під час виробництва продукції, тобто в господарських цілях, позивачем підтверджено факт простою та ремонту виробничого обладнання, що і спричинило незначні відхилення від нормативних показників, затверджених на виробництві. Дані обставини позивач додатково підтвердив висновком фахівців в області переробки нафти, хімічної переробки пластмас та виробництва органічних продуктів Національного Університету «Львівська політехніка» від 27.03.2018 (а.с.143-144), зокрема в якому зазначено, що на початку липня 2017 року відбувся пуск виробництв після тривалої перерви, протягом останніх 5-ти років. У пусковий період допускається перевищення фактичних витрат сировини ПЕНТ грануляту марки HXF 4810Н, дихлоретану та вінілу хлористого, на виробництво яких використовується етилен над нормами, затвердженими ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» для роботи виробництв у нормальному режимі. В липні місяці в цеху з виробництва хлорвінілу не були задіяні в роботу ряд допоміжних охолоджуючих систем, внаслідок чого утворились побічні продукти синтезу дохлоретану та зменшилось виробництво цільових продуктів. Ремонт допоміжних систем та їх пуск в роботу проводився в процесі експлуатації. Фактична витрата етилену на виробництво хлористого вінілу в липні місяці була збільшена на 8-11% в порівнянні із плановими величинами. Перевищення фактичних витрат етилену на виробництво ПЕНТ грануляту марки HXF 4810Н, відбулося у зв'язку з використанням хромового каталізатора S-2, який протягом тривалого часу (більше 4 років) зберігався під надлишковим тиском азоту. Азот, який використовувався для компенсації втрат азоту з контейнерів, в яких проводилось зберігання каталізатора, не відповідав вимогам через відсутність ефективної системи очистки азоту у зв'язку з довготривалим простоєм виробництва.

Можливість Національного Університету «Львівська політехніка» надавати висновки фахівців підтверджується пунктом 16 підрозділу 4.5 розділу 4 Статуту Національного Університету «Львівська політехніка» (а.с.180), яким передбачено можливість надання послуг фахівців високої кваліфікації. Кваліфікація фахівців, що надали вищевказаний висновок підтверджується: дипломом доктора наук НОМЕР_1, виданого ОСОБА_4 (а.с.184), дипломом доктора наук НОМЕР_2, виданого ОСОБА_5 (а.с.185), дипломом кандидата наук НОМЕР_4 та атестатом доцента НОМЕР_3, виданого ОСОБА_6 (а.с.182;183).

Факт простою виробничих потужностей позивача також підтверджується наказом №424-к від 15.11.2012 про консервацію виробництв (а.с.190-191), наказом №30 від 24.01.2017 про підготовку виробництв до пуску (а.с.192-194), наказом №262 від 14.06.2017 про пуск виробництв (а.с.195-196).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом г) пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи заперечення контролюючого органу в частині використання позивачем перевитрат етилену в липні 2017 року не в господарській діяльності, обов'язковою умовою для зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за наслідками таких операцій, на думку суду, є встановлення обставин, які підтверджують використання платником податку придбаної сировини (етилену) безпосередньо поза межами господарської діяльності або всупереч статутної мети - отримання доходу. Проте, відповідачем не доведено жодними доказами в яких саме операціях, що не є господарською діяльністю підприємства позивача, мають місце перевитрати етилену.

На думку суду, відсутність допусків перевитрат етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, дихлоретану та вінілу хлористого в липні 2017 у нормативних і технічних документах підприємства позивача не може бути доказом неможливості існування таких перевитрат. Технічна документація позивача складена з урахуванням звичайних умов та повної технічної підготовленості підприємства до виробництва відповідної продукції, а відтак довготривалий період простою та перебування допоміжного обладнання позивача на ремонті в повній мірі може впливати на перевитрати етилену при виробництві готової продукції, що є господарською діяльністю. Даний висновок суду додатково підтверджується висновком фахівців (науковців) в даній галузі. Суд зазначає, що вказані обставини не могли включатися в технічну документацію позивача, оскільки не могли бути враховані підприємством під час пуску виробництва.

Враховуючи наведене, позивачем правомірно включено до від'ємного значення ПДВ в розмірі 2700163 грн з вартості перевитрат етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, дихлоретану та вінілухлористого в липні 2017.

Що стосується зауваження представника позивача про розбіжності у відомостях щодо витрат етилену при виробництві ПЕНТ грануляту марки HXF 4810H, які містяться в акті перевірки - 7404,6 тон та в калькуляції фактичної собівартості готової продукції - 7476,600 тон, суд зазначає, що предметом оскарження в даній адміністративній справі є правомірність зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість внаслідок перевитрат етилену загалом, а не правильності розрахунку такого від'ємного значення, а тому, на думку суду, ці розбіжності не впливають на суть спірних правовідносин. Окрім цього, суду не надано належних доказів допущення таких неточностей саме позивачем.

2. Включення з порушенням пункту 102.5 статті 102, пункту 200.4 статті 200 ПК України до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації з ПДВ за липень 2017 року залишків від'ємного значення (за період 08.2010-08.2014) в сумі 10484055,00 грн, оскільки останнім сформовано даний залишок по періодах, що перевищують 1095 денний термін до подання податкової декларації з ПДВ за липень 2017 року.

На переконання контролюючого органу, залишок від'ємного значення з ПДВ в сумі 10484055 грн, який сформовано за періоди більше 1095 днів до моменту подання декларації з ПДВ за липень 2017, щодо якого не заявлялося позивачем до відшкодування у попередніх періодах та сформований як залишок, несплачений постачальникам товарів/послуг позивачем, не може бути включений до вказаної декларації з ПДВ, а тому вважається завищенням від'ємного значення з ПДВ в липні 2017 року.

Суд не погоджується з такою думкою податкового органу з огляну на таке.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що положення пункту 102.5 статті 102 ПК України регулюють виключно питання повернення надміру сплачених грошових зобов'язань та відшкодування сум податку на додану вартість. Строки, встановлені зазначеною статтею, не поширюються на включення залишків від'ємного значення податку на додану вартість попередніх податкових періодів до складу сум, що відносяться до податкового кредиту, наступного податкового періоду.

Будь-яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового кредиту, Податковий кодекс України не містить.

Правомірність формування сум податкового кредиту з податку на додану вартість, які мали вплив на виникнення даного від'ємного значення з податку на додану вартість не заперечувалося контролюючим органом.

Суд зазначає, що положення ПК України не обмежують у часі право платника на перенесення залишку від'ємного значення податку на додану вартість до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Не дають підстави для висновку про існування відповідних обмежень і положення пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, який встановлює, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Вказаним приписом податкового законодавства встановлено граничний строк для подання заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування; підстави для поширення цього строку на порядок перенесення платником залишку від'ємного значення податку на додану вартість, що після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, відсутні; інше розуміння податковим органом розглядуваного положення Закону не ґрунтується на його змісті та є проявом довільного тлумачення відповідачем податкових норм.

Вказана правова позиція також наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України №К/800/31587/16 від 12.07.2017.

Відповідно до змісту листа ДФС від 19.10.2017 № 2304/6/99-95-42-03-15/ІПК, у разі заявлення суми ПДВ до бюджетного відшкодування, платник податку має право враховувати у складі заявленої до бюджетного відшкодування суми ПДВ залишок від'ємного значення податку до повного його погашення, незалежно від сплину термінів позовної давності (1095 днів), у випадку коли суми ПДВ, з яких сформовано такий залишок, сплачені постачальникам товарів/послуг.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу несплати позивачем постачальникам товарів/послуг суми ПДВ, з яких сформовано відповідний залишок, а позивач в позовній заяві наголошував, що в процесі перевірки предмет оплати сум ПДВ не досліджувався.

Окрім цього в питаннях-відповідях Інформаційно-довідкового департаменту ДФС, категорія 101.23, питання: «Чи відображається у податковій декларації з ПДВ залишок від'ємного значення податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, до повного його погашення, у разі якщо з дати його виникнення минуло 1095 днів?», надана відповідь, в якій зокрема вказано, що незалежно від того, чи минуло 1095 днів з дати виникнення податкового кредиту, оплачений залишок від'ємного значення податку, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відображається в податковій декларації з ПДВ, до повного його погашення (а.с.152).

Також, в обґрунтування правомірності включення до від'ємного значення з ПДВ суму 10484055 грн, позивачем надано рішення Державної фіскальної служби України №9546/6/99-99-11-01-02-25 (а.с.138-142), яким скасовано податкове повідомлення рішення відповідача № від 08.12.2017 в частині завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 21 Декларації) на 10484055 грн. Тобто, ДФС України вказав на правомірність включення позивачем сум від'ємного значення в розмірі 10484055 грн у податковій декларації з ПДВ за серпень 2017 року, з аналогічних підстав позивачем включено вказані суми і до податкової декларації за липень 2017 року, що є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

З таких ж підстав, рішенням Державної фіскальної служби України №11500/6/99-99-11-01-02-25 від 30.03.2018 скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 05.01.2018, яким встановлено завищення від'ємного значення з ПДВ в сумі 10484055 за вересень 2017 року (а.с.157-159).

Враховуючи вищенаведене, на думку суду позивачем правомірно включено до декларації з ПДВ за липень 2017 року від'ємне значення з ПДВ в сумі 10484055 грн.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене, податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 07.11.2017 прийняте з порушенням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Офісу великих платників Державної фіскальної служби України слід стягнути судовий збір на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", сплата якого підтверджується платіжним дорученням №34 від 06.02.2018 (а.с.3).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39440996) форми "В4" № від 07.11.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39440996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (ідентифікаційний код 33129683) сплачений судовий збір в розмірі 197763 (сто дев'яносто сім тисяч сімсот шістдесят три) гривні 30 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (адреса: вулиця Промислова, будинок 4, місто Калуш, Івано-Франківська область, 77306, ідентифікаційний код - 33129683);

Відповідач: Офіс великих платників Державної фіскальної служби України (адреса: вулиця Дегтярівська, будинок 11 Г, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код - 39440996).

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Рішення складене в повному обсязі 14 травня 2018 р.