Справа № 817/1282/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 травня 2018 року м. Рівне №817/1282/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
провизнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного розміру грошового забезпечення,
В С Т А Н О В И В :

08.05.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №383 від 14.04.2017, визнання протиправним та скасування наказу "По особовому складу" про звільнення зі служби в Національній поліції України №96 о/с від 05.05.2017, поновлення на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області з 05.05.2017 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.05.2017 по 05.05.2018.

Одночасно з позовною заяву подав клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з поважних причин, в якому вказав, що на підставі проведеного службового розслідування, наказом ГУНП в Рівненській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №383 від 14.04.2017, до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції на підставі ч.1 п.6 ст.77 Закону України "Про національну поліцію". З таким наказом його було ознайомлено 25.04.2017. На підставі цього наказу, 05.05.2017 йому було вручено витяг із наказу ГУНП в Рівненській області "По особовому складу" №96 о/с від 05.05.2017, у відповідності до якого позивача було звільнено зі служби в Національній поліції на підставі ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію". Зазначив, що в установлений законодавством місячний строк (тобто до 06.06.2017) він був позбавлений можливості звернутися до суду з таких причин: постійне перебування у пригніченому стані, через шкоду, заподіяну репутації; постійна участь у слідчих діях та судових засіданнях з розгляду кримінальної справи по пред'явленому обвинуваченню; скрутне матеріальне становище, яке не дозволяло думати про захист трудових прав, через те, що думки були сконцентровані на захисті у кримінальному провадженні та отриманні коштів на харчування сім'ї; фінансові труднощі, які унеможливили своєчасне отримання професійної правничої допомоги, необхідної для підготовки позову та роз'яснення з того приводу, що такі позови не обкладаються судовим збором; розрахунок на те, що скероване 05.05.2017 до суду кримінальне провадження в розумні строки буде розглянуте і з'явиться можливість надати адміністративному суду вирок, як додаток до позову; існування тягара запобіжного заходу у вигляді застави. Вказав, що вважає зазначені обставини об'єктивно непереборними, незалежними від його волевиявлення та пов'язаними з дійсними істотними перешкодами (кримінальним переслідуванням) та труднощами (фінансовими) для вчинення відповідної процесуальної дії.

Розгнянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення цього пункту констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України". Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п.41, від 3 квітня 2008 року) (п.47 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п.53 рішення).

За правилами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачаться з позовної заяви, ОСОБА_1 з позовом про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №383 від 14.04.2017, наказу про звільнення зі служби в Національній поліції України №96 о/с від 05.05.2017, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернувся до суду 08.05.2018, тобто більше як через рік часу після того, як дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, підстави, зазначені ним у заяві про поновлення строку звернення до суду, суд поважними не визнає, позаяк обставини, на які він покликається в переважній своїй більшості є абсолютно голослівними і бездоказовими. До тверджень позивача про неможливість своєчасного звернення до суду через скрутне матеріальне становище суд відноситься критично, як з огляду на те що в країні діють регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги і позивачі у справах про стягнення зарплати і поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору, так і з огляду на те, що позивач спромігся внести заставу у розмірі 48000,00 грн. і оплатити послуги адвоката в кримінальному провадженні. Більше того, усі повідомлені позивачем обставини не можуть вважатися такими, що об'єктивно і безперервно створювали йому впродовж цілого календарного року перешкоди для звернення до суду із захистом своїх прав на публічну службу.

За правилами частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

А в силу вимог частини другої цієї статті, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За наведеного, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 123, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №383 від 14.04.2017, визнання протиправним та скасування наказу "По особовому складу" про звільнення зі служби в Національній поліції України №96 о/с від 05.05.2017, поновлення на службі в Національній поліції України на посаді заступника начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області з 05.05.2017 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.05.2017 по 05.05.2018, залишити без руху у зв'язку з тим, що підстави, вказані ним у заяві про поновлення строку звернення до суду від 08.05.2018, визнані судом неповажними.

Протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали ОСОБА_1 має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Друзенко Н.В.