Справа № 521/20327/16-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2-а/521/126/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Одесі матеріали справи адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання противоправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся позивач ОСОБА_2 із вищевказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що він надіслав на адресу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси листа з проханням провести перерахунок пенсії тому, що 06 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та у зв'язку із тим, що на пенсію позивач вийшов з державної служби, як інвалід другої групи за Законом України «Про державну службу».

При цьому у своєму листі про проведення відповідного перерахунку призначеної йому пенсії, позивач просив врахувати, що він працював заступником начальника самостійного управління, зона відповідальності якого (управління) розповсюджувалась на Одеську, Миколаївську та Херсонську області, при розрахунку розміру надбавки до посадового окладу повідомляв, що має 8 ранг державного службовця.

ОСОБА_3 пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси йому було відмовлено у задоволенні його вимог.

Позивач вважає, що відмовою у задоволенні його вимог відповідачем було порушено положення ст. 22 Конституції України, а саме при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відмовою ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси позивача було позбавлено права на перерахунок пенсії, яке йому було надано Законом України «Про державну службу», який в свою чергу був дійсний на момент його виходу на пенсію, а саме згідно п. 11 ст. 49 Закону України «Про державну службу» від 2011 року. У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям за рішенням КМУ або у звязку із зміною мінімальної заробітної плати виходячи з суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування державного службовця, який працює на посаді державної служби відповідної підгрупи на момент виникнення права на пенсію, у порядку, визначеному КМУ.

Крім того, відмовою ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси було порушено положення ст. 58 Конституції України - Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, тобто посилання на норми закону, що прийняті після дати призначення пенсії не повинні мати зворотної дії, а відмовою у перерахунку пенсії ОСОБА_3 пенсійного фонду України у Малиновському районі м. Одеси намагається зробити саме це.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив визнати дії відповідача протиправними у частині відмови у перерахунку призначеної позивачу раніше пенсії та зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної позивачу раніше пенсії починаючи з дати звернення за таким перерахунком.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог 128 ЦПК України, раніше надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності (а.с 115).

Представник відповідача, діючий за довіреністю від 22 січня 2018 року в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог 128 ЦПК України. Раніше надав суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що вимоги, викладені у позовній заяві вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, так к відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 з 01 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» У звязку з чим, з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Крім того зазначив, що стаття 37-1 «Порядок та умови перерахунку пенсій державних службовців» Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року втратила чинність з 01 травня 2016 року, на підставі Закону України «Про державну службу», від 10 грудня 2012 року №889-VIII. Даним законом порядок проведення перерахунків раніше призначених пенсій не визначено, тобто для перерахунку пенсії на цей час підстави відсутні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 10 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на обліку в Малиновському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, з 07 липня 2004 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року. (а.с 18-21).

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси із зверненням про проведення перерахунку пенсії державного службовця на підставі прийнятої КМУ постанови №292 від 06 квітня 2016 року (а.с. 3).

ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси вх. №127/П-1 від 26 травня 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено, так як згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213, з 01 червня з 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» У звязку з чим, з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються. Крім того, стаття 37-1 «Порядок та умови перерахунку пенсій державних службовців» Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року втратила чинність з 01 травня 2016 року, на підставі Закону України «Про державну службу», від 10 грудня 2012 року №889-VIII. Даним законом порядок проведення перерахунків раніше призначених пенсій не визначено, тобто для перерахунку пенсії на цей час підстави відсутні, заявнику розяснено про його право звернутися до суду (а.с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців врегульовувалося вищезазначеними нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII втратив чинність, в тому числі, втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року яка набрала чинності з 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Системний аналіз ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року вказує, що з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Водночас, зазначена постанова Кабінету Міністрів України, також не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Крім того Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» прийшов до висновку, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Разом з тим Верховний Суд України у постанові від 12 липня 2016 року у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої, відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року прийшов до висновку, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У Рішенні від 02 березня 1999 року №2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Судом встановлено, що відмова ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси у такому перерахунку пенсії ОСОБА_2 не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав або позбавленням його права на соціальний захист.

Системний аналіз ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року вказує, що з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси не порушувало прав ОСОБА_2, діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

За змістом статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, на думку суду, відповідач при наданні оскаржуваної відповідач діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи та надані докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відповіді та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України , суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання противоправним рішення та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 15 травня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда