Справа № 521/13076/17
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/44/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Плавича І.В.,

при секретарі - Дукіній Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Обґрунтовуючи власну позицію та підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що 09 лютого 2017 року в місті Болград Одеської області нарядом взводу ДПС було зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN SHARAN», р/н A0246HA, країна реєстрації Болгарія, 1997 року виготовлення, під керуванням ОСОБА_1

Про вказану затримку працівниками ДПС було повідомлено Одеську митницю ДФС. Після перевірки автомобілю та документів, інспектором Одеської митниці ДФС Калібовим І.І. відносно ОСОБА_1 був складений протокол №0121/500000000/17 від 09 лютого 2017 року за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

02 серпня 2017 року постановою в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС Фірсова Р.В. в справі про порушення митних правил №0121/500000000/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів - у розмірі 533 295,96 гривень.

Як пояснювала сторона позивача, ОСОБА_1 себе винним не визнає, порушення митних правил не допустив, з висновками інспектора не згоден, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом в суд, в якому просив скасувати постанову в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС Фірсова Р.В. у справі про порушення митних правил №0121/500000000/17 від 02 серпня 2017 року.

Представник позивача ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з'явилась, але до суду надійшло клопотання про розгляд у відсутність сторони позивача, позовні вимоги представник підтримала, просила суд задовольнити позов.

Представник Одеської митниці Державної фіскальної служби України у відкрите судове засідання не з'явився, але надав до суду письмові заперечення проти заявлених вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову - з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що 09 лютого 2017 року по вулиці 25 Чапаївської дивізії в місті Болград Одеської області нарядом взводу ДПС було зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN SHARAN», р/н A0246HA, країна реєстрації Болгарія, кузов №WVWZZZMZVV052376, 1997 року виготовлення, під керуванням ОСОБА_1

В ході перевірки автомобіля та документів, працівниками СП №3 роти ДПС при УДАІ ГУМВС України в Одеській області було повідомлено працівників третього відділу аналітично-пошукової роботи управління боротьби митним правопорушенням Одеської митниці ДФС про затримку даного транспортного засобу з приводу встановлення законності керування транспортним засобом цим громадянином.

Під час перевірки вказаного автотранспортного засобу згідно з інформацією ПІК Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України встановлено, що вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України 30 січня 2017 року о 22 годині 22 хвилин через п/п «Маяки-Удобне-Паланка» Одеської митниці ДФС громадянином ОСОБА_2 в режимі «тимчасове звезення».

Зі змісту оскаржуваної постанови випливає, що ОСОБА_1 неправомірно користувався даним транспортним засобом, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, вчинив дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежі.

Ухвалюючи постанову в справі про порушення митних правил №0121/500000000/17 від 02 серпня 2017 року, в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС Фірсов Р.В. виходив з того, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів, у зв'язку з чим суб'єкт владних повноважень дійшов висновку, що особою вчинено порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Як регламентує ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суд погоджується з правовою позицією сторони позивача, що об'єктивною стороною вказаного правопорушення є дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів в цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів. Склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети - ухилення від сплати митних платежів та вини у формі прямого умислу.

Як встановлює ст. 4 ч.1 п.39 МК України, платник податків - особа, на яку відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладено обов'язок зі сплати митних платежів. При цьому податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті (ст. 30 ПК України).

Згідно ст. 293 МК України особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Пунктом 3 частини 2 ст. 293 МК України вказаний обов'язок, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - покладений на особу, відповідальну за дотримання митного режиму. Аналогічні положення щодо сплати суми податкового зобов'язання та пені відповідно до Податкового кодексу України особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами передбачені частиною 2 ст. 105 МК України.

За змістом ст. 485 МК України, склад вказаного порушення обумовлює наявність особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру. Наявність такої мети можливе лише в діях особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, яка є декларантом та платником вказаних митних платежів та якій надано пільги з їх сплати.

Оскільки ОСОБА_1 не є декларантом відповідного транспортного засобу та особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення, а також не є платником митних платежів при його ввезенні на територію України на вказаних умовах, в діях особи не може бути мети ухилення від сплати митних платежів та складу відповідного правопорушення.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до трудового договору №4, укладеного між «ГСАВТОПАРТС» ООД в особі директора та ОСОБА_1, позивач здійснював роботу водія на території Болгарії та України.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем на підставі довіреності, виданої «ГСАВТОПАРТС» ООД в особі управляючого ОСОБА_4, а також на підставі путьового листа серії V №24 від 27 січня 2017 року.

Статтею 105 МК України передбачено, що у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, В до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

На підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», Україна приєдналась до Конвенції про тимчасове ввезення та Додатків A, B.1-B.9, C, D та E до неї, прийнятих 26 червня 1990 року у місті Стамбулі.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України (частина 3 статті 1 МК України). Аналогічні положення передбачені ст. 19 ч.2 Закону України «Про міжнародні договори України».

Згідно ст. 380 ч.4 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Однак, вказане положення не відповідає ст. 7 Додатку С Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), де зазначено, що транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. Кожна договірна сторона (країна - учасниця Конвенції, якою є і Україна) може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема, якщо вона використовує транспортний засіб від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Як встановлює ст. 3 ч.4 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Згідно ст. 529 ч.1 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі ст. 530 ч.6 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

Як чітко зобов'язує ст. 77 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідні посилання сторони відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними та викликають обґрунтований сумнів.

Відповідно до ст. 531 ч.1 п.1 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Ураховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача та скасувати оскаржувану постанову. Разом з тим, оскільки в процесі розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача порушень митних правил, суд вбачає обґрунтованим закрити провадження у відповідній справі.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 194, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил №0121/500000000/17 від 02 серпня 2017 року, ухвалену в.о. заступника начальника управління протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС Фірсовим Р.В., про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України - скасувати, та закрити провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку із відсутністю у діях особи ознак порушення митних правил.

Апеляційна скарга на рішення суду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Головуючий: /підпис/

З оригіналом згідно.