Справа № 800/451/16
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 800/451/16

Провадження № 11-522заі18

Суддя Великої Палати Верховного Суду Прокопенко О.Б., розглянувши апеляційну скаргу Громадської організації «Союз матерів «Захист» (далі - ГО «Союз матерів «Захист») на постанову Вищого адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року в адміністративній справі за позовом ГО «Союз матерів «Захист» до Президента України, Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадська організація «Правда», про визнання бездіяльності Президента України протиправною та зобов'язання Президента України та Верховної Ради України вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ГО «Союз матерів «Захист» звернулася до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо незастосування (неорганізації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом прийняття передбаченого частиною першою статті 4 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII) рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та подання цього рішення (указу) ВерховнійРаді України на затвердження;

- визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо незастосування (неорганізації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом прийняття передбаченого частиною першою статті 4 Закону № 1932-XII рішення про застосування (використання) Збройних Сил України (далі - ЗСУ), інших військових формувань, утворених відповідно до законів України та подання цього рішення (указу) Верховній Раді України на схвалення;

- визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо незастосування (неорганізації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом внесення до Верховної Ради України передбаченого частиною першою статті 4 Закону № 1932-XII подання про оголошення стану війни;

- зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно прийняти передбачене частиною першою статті 4 Закону № 1932-XII рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях і подати це рішення (указ) Верховній Раді України на затвердження;

- зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно прийняти передбачене частиною першою статті 4 Закону № 1932-XII рішення про застосування (використання) ЗСУ, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, і подати це рішення (указ) Верховній Раді України на схвалення;

- зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно внести до Верховної Ради України передбачене частиною першою статті 4 Закону № 1932-XII подання про оголошення стану війни;

- зобов'язання Верховної Ради України у встановлений Конституцією України дводенний строк з моменту звернення Президента України розглянути питання про затвердження указу про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та невідкладно після звернення Президента України розглянути питання про оголошення за поданням Президента України стану війни, схвалення рішення Президента України про використання ЗСУ та інших військових формувань.

Вищий адміністративний суд України постановою від 23 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовив.

16 листопада 2017 року представник позивача - Швець О.Г. звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд з підстави, установленої чинним на той час пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), постанови Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року, прийнятої в порядку статті 171-1 КАС (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Після передачі зазначеної заяви на підставі підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII) до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду цей суд ухвалою від 15 січня 2018 року заяву залишив без руху, а ухвалою від 28 лютого 2018 року - повернув заявнику у зв'язку з неусуненням недоліків заяви.

11 січня 2018 року позивач звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій зазначив, що суд щодо однієї із позовних вимог рішення не ухвалив, а саме щодо зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно підготувати передбачений частиною другою статті 5 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» проект Закону України про затвердження указу про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно подати цей проект закону разом із указом про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях до Верховної Ради України.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 30 січня 2018 року, залишеною без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року, відмовив у задоволенні заяви ГО «Союз матерів «Захист» про ухвалення додаткового рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вказав на те, що 23 жовтня 2017 року Вищий адміністративний суд України розглянув усі позовні вимоги ГО «Союз матерів «Захист»», заявлені у позові, зокрема уточнені, дослідив докази, вислухав пояснення сторін у справі та у своєму рішенні мотивував підстави відмови у задоволенні позову в цілому з посиланням на норми матеріального права.

4 травня 2018 року представник позивача ГО «Союз матерів «Захист» - Швець О.Г. подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу на постанову Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 рокупро відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення десятиденного строку для її подання, а саме про обчислення цього строку з 24 квітня 2018 року - дня прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови про залишення без змін ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 30 січня 2018 року, про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення процесуального строку скаржником зазначено, що строк пропущений не з його вини, а з вини Вищого адміністративного суду України, який, як вважав позивач, постановою від 23 жовтня 2017 року вирішив не всі позовні вимоги.

Таким чином, на думку скаржника, лише 24 квітня 2018 року було належним чином встановлено факт, що у постанові від 23 жовтня 2017 року Вищий адміністративний суд України ухвалив рішення щодо всіх заявлених ним позовних вимог з урахуванням їх уточнень від 23 жовтня 2017 року, а отже, саме з 24 квітня 2018 року у позивача виникла можливість та фактичне право на оскарження постанови суду першої інстанції від 23 жовтня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно підготувати передбачений частиною другою статті 5 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» проект Закону України про затвердження указу про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно подати цей проект закону разом із указом про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях до Верховної Ради України.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII)судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Частиною третьою статті 238 КАС у редакції, чинній на час прийняття постанови Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року, для оскарження судового рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення згаданим судом незаконного судового рішення з питань, передбачених статтею 171-1 КАС цього Кодексу, було встановлено десятиденний строк з дня ухвалення такого рішення.

Апеляційна скарга подана 4 травня 2018 року - більше ніж через 6 місяців після прийняття оскаржуваної постанови від 23 жовтня 2017 року, тобто після спливу встановленого частиною третьою статті 238 КАС (у відповідній редакції) десятиденного строку.

При цьому частина третя статті 238 КАС (у зазначеній редакції) початок перебігу десятиденного строку на оскарження рішення Вищого адміністративного суду України, ухваленого в порядку 171-1 цього Кодексу пов'язує саме з днем ухвалення оскаржуваного рішення. Наявність права на таке оскарження не залежить від наявності чи відсутності підстав для провадження щодо ухвалення у справі додаткового рішення щодо нерозглянутих позовних вимог, яке до того ж у разі його ухвалення може бути оскаржено окремо від основного рішення.

Таким чином, припущення позивача про нерозгляд Вищим адміністративним судом України уточненої позовної вимоги при прийнятті постанови від 23 жовтня 2017 року, а також здійснення судами провадження щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не можна вважати поважними причинами пропуску процесуального строку для подання скарги на зазначену постанову суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у зазначеній скаржником частині.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС (у зазначеній редакції) апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки наведені скаржником підстави для поновлення строку на оскарження постанови Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльностіПрезидента України Порошенка П.О. та зобов'язання його вчинити дії щодо застосування (організації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом прийняття передбаченого частиною першою статті 4 Закону 1932-XII рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та подання цього рішення (указу) ВерховнійРаді України на затвердження у порядку, визначеному статтею 5 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», не можна вважати поважними, апеляційну скаргу слід залишити без руху для зазначення скаржником поважних підстав поновлення процесуального строку.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 238 КАС (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), статтею 298 та підпунктом 13 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суддя Великої Палати Верховного Суду

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху апеляційну скаргу Громадської організації «Союз матерів «Захист» на постанову Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності Президента України Порошенка П.О. та зобов'язання його вчинити дії щодо застосування (організації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом прийняття передбаченого частиною першою статті 4 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та подання цього рішення (указу) ВерховнійРаді України на затвердження у порядку, визначеному статтею 5 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».

2. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

3. Роз'яснити, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк її буде повернуто скаржнику.

Суддя Великої Палати

Верховного Суду О.Б. Прокопенко