Справа № 826/14632/15
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2018 року

Київ

справа №826/14632/15

адміністративне провадження №К/9901/7115/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року (головуючий суддя -Арсірій Р.О., судді - Кузьменко В.А., Огурцов О.П. )

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді - Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.)

у справі № 826/14632/15

за позовом ОСОБА_3

до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві,

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.

Короткий зміст позовних вимог.

1. 22 липня 2015 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі-відповідач 2), Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі - відповідач 3), , в якому просила:

1.1. - визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприведення Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»;

1.2. - зобов'язати Кабінет Міністрів України привести у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Постанову Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»;

1.3. - зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити перерахування та виплату позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, заробітної плати відповідно до положень ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 28.03.2015 року, та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство;

1.4. - зобов'язати Територіальне управління ДСА України в м. Києві здійснити перерахування та виплату позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, заробітної плати відповідно до положень ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 28.03.2015 року, та нараховувати і виплачувати її і надалі, до внесення відповідних змін в законодавство;

1.5. - стягнути з Державного бюджету на користь позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, понесені судові витрати в розмірі 73,08 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог скаржник зазначив, що відповідачем 1 протиправно неприведено Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». В зв`язку з чим, відповідачами 2,3, заробітна плата нараховується у розмірі мінімальної заробітної плати, що складає 1218 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, відмовлено в повному обсязі.

4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто нормами постанови №268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», до 09.09.2015 року КМ України зміни внесено не було, тому дії відповідачів 2,3 щодо нарахування заробітної плати є правомірними, на час вирішення даної справи внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №268 та скаржнику здійснюється нарахування заробітної плати з їх врахуванням.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.

5. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

5.1. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року у справі № 826/14632/15 залишено без змін.

6. Підтримуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції також зазначив, що відповідачі 2 та 3 не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості,тобто збільшення видатків з Державного бюджету України здійснювати перерахунок посадового ока луд скаржника та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. Крім того суд апеляційної інстанції вказав, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до відповідачів 2 та 3 є не відсутність бюджетного фінансування, а встановлена судом відсутність протиправної бездіяльності відповідачів 2 та 3 при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати скаржнику, позаяк неприведення Кабінетом Міністрів України нормативно - правових актів у відповідність до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», на час виникнення спірних правовідносин також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом розмірі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).

7. 04 січня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року.

8. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

9. В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_3 вказує на те, що Кабінет Міністрів України, як орган виконавчої влади повинен реалізовувати те, що визначено законодавчою владою в Конституції і законах України, але не наділений повноваженнями самостійно змінювати їх. А тому, вважає, що визначений законом зміст і обсяг прав і свобод людини і громадянина, зокрема щодо оплати праці працівника апарату суду не повинен бути змінений чи скасований правовими актами кабінету Міністрів України.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 січня 2016 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

11. 08 лютого 2016 року та 21 березня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшли заперечення відповідача 2 і 3 на подану касаційну скаргу, в яких зазначено, що вони, при нарахуванні заробітної плати скаржнику, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому вимоги скаржника є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

12. 15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.

13. На виконання пп. 4 п. 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали касаційної скарги ОСОБА_3 передані на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.

14. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, касаційне провадження № К/9901/7115/18 (адміністративна справа № 826/14632/15) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: судді - доповідача - Данилевич Н.А., суддів - Бевзенка В.М., Шарапи В.М.

15. Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження.

16. Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2018 року зазначену касаційну скаргу призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

17. ОСОБА_3 працює на посаді помічника судді Святошинського районного суду м.Києва з 26 лютого 2008 року.

18. На момент розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій посада помічника судді була віднесена до п`ятої категорії посад державних службовців, у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів україни № 88-р від 24 лютого 2003 року «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців».

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

19. Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Підпункт 59 пункту 3 Розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII): частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529) доповнити абзацом другим такого змісту: При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

21. Абзац 2 підпункту 1 пункту 13 Розділу ХІІ Закону України №1697-VII: Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

22. Абзац 3 підпункту 2 пункту 13 Розділу ХІІ Закону України №1697-VII: Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

23. Частина 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №92-VIІІ (далі - Закону №92-VIІІ ): Розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

24. Абзац 2 підпункту 2 пункту 13 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №92-VIІІ: Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

25. Частина 7,8 статті 33 закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII: (далі - Закону №3723-XII): Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

26. Частина 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону

27. Частина 1 статті 13 Закону №108/95-ВР: Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

28. Абзац 1 ч. 1 ст. 142 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ ): Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

29. Абзац 1,3 ч. 2 ст. 142 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ ): <…> Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції <…>.

30. ст. 143 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ): Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

31. З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

32. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

33. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

34. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

35. Суд зазначає, що на час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

36. Суд також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» є спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників апарату суду, як таких, що фінансуються з державного бюджету та встановлює повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників апарату суду.

37. Таким чином, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

38. З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням судів попередніх інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог скаржника.

39. Суд зауважує, що аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати Верховного Суду України у постановах від 12 липня 2016 року (справа № 21-1726а16), від 13 липня 2016 року (справа № 21-1488а16), від 26 липня 2017 року (справа № 21-3937а16).

40. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

41. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

42. Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_3 безпідставними та правомірно спростованими судами попередніх інстанцій, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

43. Керуючись статтями 341, 343, п.1ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

44. Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

45. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

46. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа