Справа № 333/7358/17
Суддя: Круглікова А. В.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/7358/17
Провадження № 2-а/333/41/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, до Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

11.12.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона має статус переселенця та з 2014 року проживає за адресою: АДРЕСА_1. За зазначеною адресою ОСОБА_1 отримувала соціальну допомогу як внутрішньо переміщена особа. Проте, 07.11.2017 року відповідачем прийнято рішення про відмову у призначені ОСОБА_1 допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На думку позивача, зазначене рішення є незаконним та підлягає скасуванню. З наведених підстав, позивач просить суд визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району, скасувати винесене відповідачем рішення від 07.11.2017 року №02-5104 та зобов'язати останнє сплатити їй соціальні виплати як переселенцю на житлово-комунальні послуги та покриття витрат на проживання з 07.11.2017 року.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог та просила суд відмовити у задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1). Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини (ч. 4).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Судом встановлено, що 19.08.2014 року ОСОБА_1 (позивач у справі), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 пройшла первинну реєстрацію особи переселенця, що останній видано довідку за № 2198 (а.с. 5).

Відповідно до довідки від 14.10.2014 року № , Управлінням праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району взято ОСОБА_1 на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 6).

Як вбачається із змісту вказаної вище довідки, ОСОБА_1 перемістилась з тимчасово окупованої території України в АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з п. 2 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Кабінетом Міністрів України 01.10.2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 5 зазначеного вище Порядку визначено, що для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

В судовому засіданні встановлено, що позивач отримувала адресну допомогу в періоди часу з 14.10.2014 року по 13.04.2015 року, з 24.04.2015 року по 23.10.2015 року, з 25.11.2015 року по 16.04.2016 року, з 18.04.2016 року по 13.10.2016 року, з 17.10.2016 року по 16.04.2017 року, з 18.04.2017 року по 17.10.2017 року в розмірі 884 грн.

Відповідно до витягу з протоколу від 22.09.2017 року №19, оригінал якого був досліджений судом в судовому засіданні 08.05.2018 р., на засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у Комунарському районі ОСОБА_1 продовжено соціальні виплати строком до 17.10.2017 року включно (а.с. 52), оскільки, на підставі рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 15.05.2017 року позивачу у справі призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 18.04.2017 року по 17.10.2017 року в розмірі 884 грн. (а.с.54).

Представник відповідача в ході розгляду справи пояснювала, що 12.09.2017 року на адресу Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1, надійшла заява, в якій останні просили відповідача у справі провести перевірку, з яких підстав 28.04.2015 року ОСОБА_1 було зареєстровано за вказаною вище адресою.

Отже, як зазначив представник відповідача, підставою проведення 22.09.2017 р. засідання районною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у Комунарському районі була саме заява ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Також, матеріали справи свідчать, що 18.10.2017 року на адресу Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району від ОСОБА_1, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, надійшла заява про призначення грошової допомоги на покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, оригінал якої був досліджений судом (а.с. 51).

Вбачається, що рішенням Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району від 25.10.2017 року, оригінал якого досліджено судом, відмовлено ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання.

Як встановлено судом, підставою для такої відмови було те, що населений пункт не входить до переліку пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (а.с. 50).

Зазначене рішення Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району позивачем не оскаржувалось та, станом на час розгляду цієї справи в суді, є чинним. Доказів протилежного матеріали справи № 333/7358/17 не містять.

Листом від 07.11.2017 року № 01-5104 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні державної соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки населений пункт за місцем реєстрації проживання позивача не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (а.с. 7).

Позивачем заявлені вимоги про визнання незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району при винесенні рішення від 07.11.2017 р. № 02-5104, скасування рішення відповідача від 07.11.2017 р. № 02-5104 та зобов'язати останнього сплатити ОСОБА_1 соціальні виплати, як переселенцю на житлово-комунальні послуги та покриття витрат на проживання з 07.11.2017 р.

Розглянувши заявлені вимоги, судом враховано норми ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на викладене, враховуючи, що лист Управління праці та соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району від 07.11.2017 року № 01-5104 не є актом (рішенням) суб'єкта владних повноважень, в розумінні норм п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування останнього.

При цьому, суд, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, розглянувши підстави прийняття відповідачем рішення від 25.10.2017 року про відмову ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, виходить з наступного. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Сєвєродонецьк, Луганської області не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та розташовані на лінії зіткнення. Судом відхиляються посилання позивача про порушення відповідачем п. 12 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Кабінетом Міністрів України 01.10.2014 року № 505, оскільки рішенням від 25.10.2017 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, а не припинено виплату грошової допомоги. За таких обставин, враховуючи, що м. Сєвєродонецьк, Луганської області не входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та розташовані на лінії зіткнення, а грошова допомога надається лише внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для надання ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі. У зв'язку з чим, у задоволенні адміністративного позову судом відмовляється. Керуючись ст.ст. 241, 242-244, 246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 10.05.2018 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В. Круглікова