Справа № 818/567/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 р. Справа № 818/567/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Спаська, 54, м. Глухів, Сумська область, 41400) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області і просить: визнати протиправними дії Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, викладеній у листі Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №1223/03-31 від 08.02.2018; зобов'язати Глухівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області від 18 квітня 2017 року №04-686/17, починаючи з часу звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 15 вересня 2016 року, та відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області від 22 травня 2017 року №04-863/17, починаючи з 01 січня 2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з 24 червня 1982 року перебувала на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області. Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року звільнена з посади судді Кролевецького районного суду Сумської області у зв'язку із виходом у відставку. З 15 вересня 2016 року рішенням управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди. Вважає, що при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем помилково не було враховано допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки і відповідно до от. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI має враховуватися при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначає, що 29 січня 2018 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області № 04-686/17 від 18 квітня 2017 року про те, що на момент її звільнення станом на 23 вересня 2016 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (14500/12 міс.) - 1208,00 грн та довідки ТУ ДСА України у Сумській області №04-863 від 22 травня 2017 року про те, що станом на 1 січня 2017 року суддівська винагорода судді Кролевецького районного суду Сумської області, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (16000/12 міс.) - 1333,00 грн. Рішенням відповідача від 07 лютого 2018 року позивачеві було відмовлено в проведенні відповідного перерахунку. Так, листом Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області за №1223/03-31 від 08 лютого 2018 року відповідач повідомив, що допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а вищевказану відмову незаконною і такою, що порушує її права.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У той же час, з метою забезпечення повного, об'єктивного та всебічного розгляду справи ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

26.04.2018 позивач через канцелярію суду надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи провести без її участі (а.с. 41).

Відповідач, у поданому до суду відзиві на позовну заяву, вказує на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому не може бути врахована для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім цього, Законом № 2453-VI, у редакції, чинній на час призначення щомісячного довічного грошового утримання, чітко визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Розміри складових суддівської винагороди ОСОБА_1, а саме: розміри окладу, надбавок за вислугу років та за перебування на адміністративній посаді згідно наданих нею до Управління довідок ТУ ДСА не змінилися, а тому підстави для перерахунку її довічного грошового утримання як судді у відставці відсутні (а.с.26-27).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 39-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24 червня 1982 року перебувала на посаді судді Кролевецького районного суду Сумської області. Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року звільнена з посади судді Кролевецького районного суду Сумської області у зв'язку із виходом у відставку. З 15 вересня 2016 року рішенням управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди (а.с.14,15). 29 січня 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області № 04-686/17 від 18 квітня 2017 року (а.с. 16) про те, що на момент її звільнення станом на 23 вересня 2016 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (14500/12 міс.) - 1208,00 грн та довідки ТУ ДСА України у Сумській області №04-863 від 22 травня 2017 року (а.с.16) про те, що станом на 1 січня 2017 року суддівська винагорода судді Кролевецького районного суду Сумської області, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (16000/12 міс.) - 1333,00 грн. Рішенням відповідача від 07 лютого 2018 року позивачеві було відмовлено в проведенні відповідного перерахунку. Листом Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області за №1223/03-31 від 08 лютого 2018 року відповідач повідомив, що допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав (а.с.18-20).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року (далі - Закон № 1402), суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із ч.1 ст.137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Положеннями п.25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон №2453).

При цьому, пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон №2453) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тобто, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання позивача на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно якої матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним посилання ОСОБА_1 на положення статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Безпідставним є і застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року, № 21-430а11, 6 листопада 2013 року 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 27 лютого в справі № 738/1343/17, від 20 березня 2018 року в справі № 749/951/17, від 20 березня 2018 року в справі № 736/964/17, від 17 квітня 2018 року в справі №352/1918/17.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Глухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (вул. Спаська, 54, м. Глухів, Сумська область, 41400) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька