Справа № 805/2049/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 р. Справа№805/2049/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- скасування розпорядження Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.11.2017 року;

- зобов'язання Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату належної пенсії за віком з 01.12.2017 року на рахунок відкритий у Публічному акціонерному товаристві КБ "ПриватБанк",

В С Т А Н О В И В:

20.03.2018 року позивач направив позовну заяву, яка надійшла на адресу суду 23.03.2018 року з позовними вимогами до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування зазначила, що вона є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Селидовському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. В листопаді 2016 року позивач змінила місце реєстрації з м. Донецька на м. Селидове Донецької області, відповідні документи надала до пенсійного фону, однак, відповідач неправомірно припинив виплату пенсії з 01.12.2017 року. Зазначає, що відповідно до статей 19, 24 Конституції України, статей 4, 5, 8, 45, 47, 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вона має право на отримання пенсії без будь яких обмежень зі сторони пенсійного фону, а дії останнього щодо припинення виплат є протиправними.

02.05.2018 року через відділ діловодства та документообігу відповідач надав відзив на позов, з якого вбачається, що позивачеві припинено виплату пенсії з 01.12.2017 року, оскільки виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам, незважаючи на зміну місця проживання, яке супроводжувалось зміною реєстраційних даних в паспорті особи, здійснюється з урахуванням вимог, визначених пунктами першим та другим статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706 та постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Позивач був зареєстрований у м. Донецьку, отже відповідно до чинного законодавства є внутрішньо перемішеною особою, виплати є можливими лише за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи. А тому відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству і, як наслідок, не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2018 року позовну заяву було залишено без руху, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), громадянка України, перебуває на обліку Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04. 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1, 15.11.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.12 зворот)

З Розпорядження Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.11.2017 року вбачається, ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 відмовлено у виплаті пенсії, у зв'язку з відсутністю довідки про реєстрацію. (а.с.18)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України та у відповідності до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, набув право на отримання пенсії за віком, яка була йому призначена пенсійним фондом, що сторонами не оспорюється.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, якими є: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

За правилами частини другої статті 49 цього Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку №22-1, передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до положення абзацу 2 пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (далі - Правила №207 ) відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Як раніше судом встановлено та вбачається з копії паспорта серії НОМЕР_2 виданого 20.02.2001 року, позивач, ОСОБА_1 з 15.11.2016 року зареєстрована: АДРЕСА_1. (а.с.12 зворот).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

До того ж, постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06. 2016 року, №136 від 18.02.2016 року, №509 від 01.10.2014 року, №637 від 05.11.2014 року, на які посилається відповідач, приймалися задля забезпечення реалізації положень Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач дійсно формально підпадає під ознаки, наведенні у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Позивач змінив місце свого постійного проживання та реєстрації, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, і не бажає отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, тому його право на отримання пенсії не може ставитись у залежність від наявності у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи та виконання вимог нормативно-правових актів, які встановлюють порядок для осіб із таким статусом.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 13.02.2018 року № К/9901/163/17 (№234/11095/17)

Як встановлено судом, Розпорядженням від 23.11.2017 року позивачу з 01.12.2017 року відмовлено у виплаті пенсії, у зв'язку з відсутністю довідки про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи, водночас статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено.

Отже, беручи до уваги те, що виплата пенсії позивачу була припинена розпорядженням Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.11.2017 року, суд вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення шляхом скасування вказаного розпорядження.

Доводи відповідача з посиланням як на підставу припинення пенсійних виплат на постанови Кабінету Міністрів України, суд вважає безпідставним, оскільки саме Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, який має вищу юридичну силу.

Суд зауважує, що право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Суд при вирішенні спору застосовує практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 46 Закону №1058-VI регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час:нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як раніше було встановлено виплата пенсії позивачу припинена з 01.12.2017 року, враховуючи, що суми невиплаченої пенсії є власністю позивача, на які не розповсюджуються строки звернення до суду та виплата пенсії припинена з невизначених законом підстав, отже позивачу підлягає виплаті пенсія з 01.12.2017 року.

Щодо виплат пенсії на рахунок відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк».

08.06.2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування:

Контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Якщо в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб є інформація щодо проходження особою фізичної ідентифікації в публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», чергова перевірка у відповідному періоді не проводиться.

Тобто, за цим Порядком однією з умов отримання пенсії, є проходження ідентифікації у ПАТ «Державний ощадний банк України», однак, зазначений Порядок стосується внутрішньо перемішених осіб та до спірних правовідносин зазначений Порядок не застосовується.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» № 1596 від 30.08.1999 року, виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Тобто слід розмежовувати виплату пенсії громадянам України, які за своїм волевиявленням здійснили зміну місця фактичного проживання в межах України та громадян, які набули статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п.6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1596 від 30.08.1999 року, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунку.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може бути прийнята органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку, що також, передбачено пунктом 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках.

Заяви приймаються за умови пред'явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з'ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Як вбачається із наданих судом доказів та не заперечується відповідачем, позивач ОСОБА_1 здійснила зміну місця фактичного проживання в межах України, зареєструвалася та постійно проживає на підконтрольній українській владі території, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для виплати позивачу пенсії за віком на банківський рахунок, вказаний пенсіонером.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Приписами частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з зазначеним підлягає стягненню з відповідача на рахунок позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду Украхни в Донецькій області (місцезнаходження: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) про скасування розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати розпорядження Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.11.2017 року.

Зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві КБ «ПриватБанк», з 01.12.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 07.05.2018 року.

Суддя Христофоров А.Б.