Справа № 208/60/17(2-а/208/98/17)
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №208/60/17(2-а/208/98/17)

адміністративне провадження №К/9901/2138/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Шарапи В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року (прийняту у складі суддів Уханенка С.А., Богданенка І.Ю., Дадим О.О.)

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Департаменту охорони здоров'я соціальної політки Кам'янської міської ради

про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», звернулось до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів, в якому просило стягнути з Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради 756 172 гривні, 75 копійок збитків за пільгове перевезення пасажирів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01 липня 2010 року Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» укладено договір №ПР/Дн-1-2010/Ню д.ч. про відшкодування компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд у приміському сполученні окремих категорій громадян, саме з Департаментом охорони здоров'я та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради, як розпорядником бюджетних коштів.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції

Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 19 травня 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву до неї

У касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, неврахування судової практики та не дослідження в повному обсязі фактичних обставин просить постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року скасувати. Постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 травня 2017 року залишити в силі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до принципів права, основ національного та міжнародного законодавства, під поняттям договору слід розуміти домовленість двох або більше сторін, на підставі якої виникають зобов'язальні правовідносини відповідної правової природи, при цьому, права та обов'язки сторін, обумовлені договором, складають його зміст і повинні дотримуватись сторонами; взяті на себе сторонами зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону та інших актів законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд України у постанові N 09/209 від 13 жовтня 2009 року зазначив, що суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, дійшли помилкового висновку, що відсутність бюджетного асигнування є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України(в редакції до 15 грудня 2017 року), висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно укладеного договору та додаткової угоди до нього № 5/2015 від 23 грудня 2015 року, надання пільгового проїзду окремим категоріям громадян та відшкодування компенсаційних виплат не поставлене в залежність від того, зареєстровані за місцем проживання ці громадяни в м. Дніпродзержинську чи ні.

Таких умов не передбачено і законами України та підзаконними актами, якими надається право та установлюється порядок надання певним категоріям громадян на пільговий проїзд залізничним транспортом приміського сполучення.

Згідно висновку Європейського Суду з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Тому відповідач, виконуючи делеговані йому державою повноваження з реалізації державної програми стосовно пільгового проїзду громадян, не має права посилатися на відсутність коштів, тобто бюджетного асигнування.

Крім цього, в рішеннях Конституційного Суду України неодноразово вказувалося, що пільги, компенсації й гарантії є видом соціальної допомоги, та складовою частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та об'єму цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін в діючі закони, згідно ст. 22 Конституції України, не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.02 р. № 5-рп/2002, від 17.03.04 р. № 7-рп/2004, від 01.12.04 р. № 20-рп/2004, від 09.07.07 р. № 6-рп/2007, від 22.05.08 р. № 10-рп/2008).

Таким чином, Суд робить висновок, що відповідач взявши на себе зобов'язання передбачені за договором має їх виконувати не залежно від наявності субвенцій з державного бюджету України, якщо інше не передбачено договором чи законом.

Пунктом 12 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України визначено, зокрема, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, Суд робить висновок, що касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" має бути задоволена.

За приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви та касаційної скарги у розмірі 11342 грн.60 коп. та 13611 грн. 12 коп. відповідно, має бути стягнено на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись статтями 139, 345, 349, 352, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року скасувати.

Постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 19 травня 2017 року залишити в силі.

Судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 11342 грн.60 коп. (одинадцять тисяч триста сорок дві гривні, шістдесят копійок) та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 13611 грн. 12 коп. (тринадцять тисяч шістсот одинадцять гривень, дванадцять копійок) повернути Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

Судді В.М.Шарапа

Н.А.Данилевич