Справа № 707/292/18
Суддя: Морозов В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2018 року м. Черкаси

12 год. 00 хв.

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Морозова В.В.,

при секретарі Кисленко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Черкаси Кравчука Віктора Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора Кравчука В.О. роти № 3 БУПП м. Черкаси щодо складання постанови серії БР 496510 від 09 лютого 2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, незаконними, визнати постанову серії БР 496510 від 09 лютого 2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити посилаючись на те, що 09 лютого 2018 р. близько 12 год. 40 хв., керуючи автомобілем Ford Fiesta, номерний знак НОМЕР_1, власником якої є його донька, рухався в напрямку з центра міста по бульв. Шевченка м. Черкаси і після зупинки на червоне світло світлофора перед перехрестям з вул. Новопречистеньска здійснив поворот праворуч на вул. Новопречистенська і заїхав у двір будинку № 396 бо в будинку № 398 проживає його ружина та діти і де його наздогнала машина ДПС з включеними синіми маячками, яка подавала якийсь звуковий сигнал, він вирішив зупинитися бажаючи пропустити її. Але з неї вийшов інспектор роти №3 БУПП в м. Черкаси рядовий поліції Кравчук Віктор Олександрович, який звинуватив його у проїзді перехрестя на червоне світло, не пояснивши котрого перехрестя, і почав зачитувати його права. На його пояснення він не звертав уваги і позивач попросив надати йому відеодоказ, на котрий він посилався. Позивач намагався довести, що на тому відеозаписі все відповідає дійсності, але не все видно, і що він здійснив проїзд перехрестя з дотриманням правил дорожнього руху, але інспектор сів у службове авто для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення і постанови в справі про адміністративне пра вопорушення.

Вийшовши з авто, він дав позивачу на підпис постанову, котру він підписав, а на вимогу позивача надати йому протокол про адміністративне порушення щоб надати письмові пояснення у справі, йому було відмовлено. Натомість, вийшов з авто інспектор роти №3 БУПП лейтенант поліції ОСОБА_4 і надав йому на підпис ще одну постанову серія БР N 232780 , в котрій теж було вказано, що ним було порушено правила ПДР , а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора і без пояснень сіли в авто і виїхали з двору.

Отже, постановою серії БР № 496510 від 09 лютого 2018 р, про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за невиконання вимоги п.п. 8.7.3 е ПДР.

Позивач вважає, що ним не було порушено правил дорожнього руху, так як зупинившись на вимогу червоного світла світлофора перед перехрестям бульв. Шевченка та вул. Новопречистенська, що добре видно на відео, знятому інспекторами з патрульної машини, з включеним сигналом правого повороту, на якому немає дорожньої розмітки пішохідного переходу позивач усвідомив, що передня частина його автомобіля знаходиться на уявній лінії пониження каменю країв проїзної частини, яке є місцем пішохідного переходу і його автомобіль може заважати іншим учасникам дорожнього руху, потенційним пішоходам, і тоді позивач прийняв рішення згідно ПДР, що на таких дорогах рух заднім ходом заборонено, та виконав п. 8.10 та п.8.11, зайнявши крайнє положення праворуч п.1.10. (додаток 2) під'їхавши до перехрестя. Вказує, що на відео видно як його автомобіль повертає до заокруглення країв проїзної частини і зупиняється, не перетинає межі уявних ліній між перехрестям, на відео горять стопи його авто. Починаючи рух свого авто з пішохідного переходу він побачив, що зелене світлофора уже інформувало миготінням потенційних пішоходів ( яких на той час не було, але могли з'явитися) про перехід світла світлофора на заборонений червоний, але він вже виконував своє рішення.

Під'їхавши до перехрестя, а це 16 метрів від опори світлофора і ще 9 метрів заокруглення до перехрестя, зупинився і побачивши сигнал світлофора, який дозволяв йому виконувати поворот праворуч і в цей же час почув гучний звук позаду свого авто, який лунав від патрульної машини. Думаючи що їм треба швидко проїхати, він повернув у двір і зупинився пропускаючи патрульне авто, але виявилось, що в них є претензії до нього викладені вище. Цю подію спостерігав свідок ОСОБА_5, який у той час проходив біля даного перехрестя у якості пішохода та може підтвердити, що він перетинав перехрестя на дозвільний сигнал світлофора.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, з зазначених у ньому підстав, на його задоволенні наполягав.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що викладені позивачем доводи є неналежним обґрунтуванням позовної заяви щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та відеозапис від 09.02.2018 року, який надано відповідачем, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти №3 БУПП у м. Черкаси рядовим поліції Кравчуком Віктором Олександровичем 09 лютого 2018 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 09.02.2018 року, о 12 год. 57 хв. у м. Черкаси, керуючи транспортним засобом Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя бульв. Шевченка та вул. Новопречистенська на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 е ПДР України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, що бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, умовою притягнення до адміністративної відповідальності є додержання компетентною особою приписів ст.ст. 7, 280, 251, 252 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 8.7.3 е ПДР України, червоний сигнал світлофору, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п. 8.10 та 8.11 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 (стоп), якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач надав суду диск з відеозаписом події.

З переглянутого судом відеозапису вбачається, що позивач здійснив зупинку на червоний сигнал світлофору та під час горіння червоного сигналу світлофора розпочав рух на заборонений сигнал світлофору, чим порушив пункт 8.7.3. е ПДР України.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Дослідивши в судовому засіданні наданий відповідачем відеозапис, вчиненого ОСОБА_1 09.02.2018 року правопорушення, суд приходить до переконання, що адміністративне стягнення на позивача було накладено правомірно.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем на підставі та у спосіб, що визначені законом України, оскільки при розгляді справи знайшов своє підтвердження факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а в матеріалах справи наявні такі підтвердження, що дає всі підстави стверджувати про допущення позивачем порушення Правил дорожнього руху, а відтак підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

На підставі ст.ст. 1, 3-7, 9,251, 252, 255, 280 КУпАП, керуючись 71, 77, 246, 250, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 10 травня 2018 року.

Суддя: В. В. Морозов