Справа № 444/1895/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2481/18

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року (ухвалену головуючим - суддею Мікула В.Є. о 15 год 58 хв у м. Жовкві) у справі № 444/1895/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у постанові № 2235/20900/17 від 07.08.2017 про порушення митних правил зазначено, що транспортний засіб за реєстраційним номером НОМЕР_2 через м/п «Рава-Руська- Хребенне» Львівської митниці ДФС в режимі «транзит» на митну територію України 17.09.2015 ввезла гр. ОСОБА_1. Однак вважає таке твердження необгрунтованим, таким, що не відповідає та суперечить фактичним обставинам справи, а також не підтверджується документальними доказами.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 13.02.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову про адміністративне правопорушення від 07.08.2017 № 2235/20900/17 про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500.00 грн. за порушення ч. 3 ст. 470 КпАП України та провадження по даній справі закрито.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що постанова від 07.08.2017 № 2235/20900/17 винесена за відсутністю події адміністративного правопорушення, оскільки не підтверджено доказами, необхідними для розгляду справи про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі- МК України), моменту фактичного ввезення ОСОБА_1 17.09.2015 автомобілю марки «Volkswagen», реєстр, номер НОМЕР_2 на митну територію України, який в силу вимог ч. 1 ст. 248 МК України розпочинається саме з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що встановлення факту порушення митних правил ОСОБА_1 відбулось за допомогою електронної бази даних «Інспектор-2006», а у відомості Єдиної автоматизованої інформаційної системи вноситься інформація стосовно особи, яка керувала автомобілем, а не особи, яка перебувала в ньому в якості пасажира.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому покликається на те, що матеріалами справи не доведено факту, який має юридичне значення, що гр. ОСОБА_1 є суб`єктом права власності (або розпорядження) автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Німеччині) VIN: НОМЕР_3. А тому вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним, обгрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

В судовому засіданні позивач та її представник заперечили щодо задоволення та надали пояснення. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що в протоколі про порушення митних правил № 2235/20900/17 від 31.05.2017 зазначено, що 31.05.2017 близько 18 год. 30 хв, в зону митного контролю МАПП «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, смугою руху «зелений коридор» заїхав автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким гр. України ОСОБА_1 поверталася, в якості пасажира з приватної поїздки з Республіки Польща до України. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» було встановлено, що гр. ОСОБА_4 17.09.2015 ввезла транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Транзит» смугою руху «червоний коридор» через п/п «Рава-Руська - Хребение» Львівської митниці ДФС, а саме: автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 (що постійно зареєстрований в Німеччині) VIN: НОМЕР_3.

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» цей транспортний засіб, з митної території України станом на 31.05.2017 року громадянкою України ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим ніж «Транзит» поміщений не був.

На підставі цього протоколу в.о. заступник начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_5 виніс оскаржувану постанову, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні: - перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; - не використовуватись з жодною іншою метою, крім транзиту.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб (ст. 95 МК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Статтею 508 МК України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст. 491 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються серед іншого поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Як зазначив суд першої інстанції факт порушення митних правил позивачем встановлено за допомогою даних електронної бази даних ПІК «Інспектор-2006», які, як вбачається, сформовані на підставі: роздрукованої електронної форми Уніфікованої митної квитанції МД-1 Серії НОМЕР_4 від 17.09.2015; повідомлення від 17.09.2015 для відділення уповноваженого банку та примірнику № 1 банківської квитанції № 85 від 17.09.2015.

Водночас колегія суддів погоджується з поясненням позивача та його представника про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані --документи чи їх копії, що подаються власником транспортного засобу (далі - ТЗ) або уповноваженою ним особою митному органу при переміщенні через митний кордон України ТЗ з метою транзиту для проведення митного огляду, передбаченні п. 7 розділу 1 та п. 1.3 розділу 4 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України (далі - Правила) затвердженні наказом ДМС України від 17.11.2005 за № 1118, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708.

Відповідно до п.1 розділу 1 Правил дія цих Правил поширюється на транспортні засоби (далі - ТЗ), що переміщуються через митний кордон України громадянами, які не є суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, для вільного обігу (у тому числі з метою розкомплектування на запасні частини) на митну територію України (за її межі) або з метою транзиту, а також тимчасово вивозяться за межі митної території України.

Згідно п. 7 розділу 7 Правил власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон країни, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

митної декларації - у разі потреби;

ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України);

що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні);

паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо;

довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів:

митні документи країни придбання ТЗ;

сервісну книжку;

експертний висновок;

фотографії;

технічну документацію.

У відповідності до п. 1.3 розділу 4 Правил Власнику або уповноваженій особі разом з оригіналами технічних та інших документів, що були підставою для митного оформлення ТЗ, передається відповідний примірник ВМД, другий примірник квитанції МД-1 (якщо така квитанція оформлювалась) і завірена посадовою особою митного органу копія Акта митного огляду транспортного засобу.

Пунктом 21 розділу 1 встановлено, що ВМД, ДКД, Посвідчення, митні декларації, квитанції МД-1, акти про проведення митного огляду ТЗ, результати митного огляду автотранспортних засобів, а також ксерокопії документів, що подавалися для митного оформлення ТЗ, зберігаються в справах митного органу протягом установленого строку.

Під час розгляду справи колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні документи, які є підставою для митного оформлення ТЗ та, які згідно Правил мають зберігатися у митному органі, а саме:

Документ, який підтверджує право власності позивача на ТЗ з реєстраційним номером НОМЕР_2 або користування ним;

Документ про реєстрацію ТЗ з реєстраційним номером ТЗ з реєстраційним номером НОМЕР_2 (якщо він постійно перебуває на обліку в реєстраційному органі іноземної держави );

акт митного огляду ТЗ з реєстраційним номером НОМЕР_2.

З огляду на встановлене суд вважає, що відсутнє документальне підтвердження того, що позивач є власником транспортного засобу чи уповноваженою ним особою, а саме, автомобілю з реєстраційним номером НОМЕР_2, який, як зазначено у протоколі від 31.05.2017, постійно зареєстрований в Німеччині та відповідно до матеріалів справи переміщувався нею 17.09.2015 через митний кордон України у п/п «Рава-Руська-Хребенне» Лвівської митниці ДФС.

Крім цього колегія суддів враховує, те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції на письмовий запит від 12.12.2017 суду не були надані запитувані документи (їх належним чином завірені копії) для підтвердження чи спростування обставин наявності права власності гр. ОСОБА_1 на транспортний засіб реєстр, номер НОМЕР_2 або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), які мають істотне значення для правильного вирішення справи. А саме не були витребувані та досліджені документи, технічний паспорт та реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб реєстр, номер НОМЕР_2, який постійно зареєстрований в Німеччині, виданий уповноваженим органом цієї країни, із зазначенням власника транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є зокрема: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення та й інші визначені законами обставини.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, колегія суддів прийшла до висновку, що порушення позивачем митних правил, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу вказують на відсутність в діях позивача складу порушення митних правил.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 241 КАС судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Всупереч вимогам цієї статті, суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову.

Вказане порушення, згідно з нормами КАС України, не може бути самостійною підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 272 судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 272 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Жовківського районного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року у справі № 444/1895/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 10 травня 2018 року