Справа № 567/445/18
Суддя: Назарук В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/445/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Касимовича Андрія Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №947517 від 26.03.2018

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до інспектора Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Касимовича А.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №947517 від 26.03.2018 звернувся ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення НК №947517 від 26.03.2018 року, винесеною інспектором Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Касимовичем А.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Зазначив, що з постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 26.03.2018 року о 11:35 год. на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів Р-05, він керував автомобілем "Москвич 2140" реєстраційний номер НОМЕР_2, обладнаним засобами пасивної безпеки під час руху був не пристебнутий ременем безпеки та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим на думку інспектора поліції, порушив вимоги п.2.3в, 2.1ґ ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Дії посадової особи по складанню постанови НК №947517 від 26.03.2018 року вважає незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням інспектором норм матеріального права при складанні постанови.

Крім того, вважає, що вчинене ним правопорушення, щодо того що він був непристебнутий ременем безпеки є малозначним, а щодо відсутності поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів він пояснив, що не має чинного полісу, оскільки дія попереднього дійсно закінчилась, однак в той день він їхав до страхової компанії для укладання нового договору обов'язкового страхування.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об'ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення НК №947517 від 26.03.2018 року, винесеною інспектором Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Касимовичем А.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вказує, що в постанові у справі про адміністративне правопорушення зазначено, що 26.03.2018 року о 11:35 год. на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів Р-05 він, керуючи автомобілем "Москвич 2140" реєстраційний номер НОМЕР_2, обладнаним засобами пасивної безпеки, під час руху був не пристебнутий ременем безпеки та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим на думку інспектора поліції, порушив вимоги п.2.3в, 2.1ґ ПДР, в зв'язку з чим на нього постановою інспектора Касимовича А.В. було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Дії посадової особи по складанню постанови вважає незаконними, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що інспектором не було дотримано вимог закону щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та не було з'ясовано всіх обставин справи.

Пояснив, що дійсно 26.03.2018р. о 11:35 год. він, рухаючись автомобілем "Москвич 2140" реєстраційний номер НОМЕР_2, був зупинений інспектором поліції, який повідомив про те, що він порушив ПДР, а саме керував автомобілем будучи не пристебнутим ременем безпеки та вказав на необхідність пред'явити посвідчення водія та документи на автомобіль.

Позивач вказує, що на вимогу працівника поліції пред'явити необхідні документи повідомив, що не має при собі чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, так як дія попереднього закінчилась, та в той день він їхав до страхової компанії для укладення нового договору обов'язкового страхування. Проте інспектором поліції не було взято до уваги його пояснення та складено оскаржувану постанову. Вважає, що адміністративне правопорушення, яке він вчинив, зокрема не був пристебнутий ременем безпеки є малозначним, а щодо відсутності поліса обов'язкового страхування він надав працівнику поліції обґрунтовані пояснення, таким чином вважає, що підстав для винесення оскаржуваної постанови не було.

Враховуючи наведені обставини, позивач просить скасувати постанову НК №947517 від 26.03.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушень передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, в зв'язку з їх малозначністю.

Зазначив, що дія попереднього полісу страхування закінчилась приблизно за місяць часу до вказаних подій та пояснив, що прийняв рішення керувати транспортним засобом щодо якого відсутній страховий поліс у зв'язку з тим, що іншого транспортного засобу не було.

Відповідач - інспектор Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Касимович А.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно ст.268 КАС України визначено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою від 23.04.2018р. відповідачу надавався строк для подання відзиву на позов, однак, відповідач відзиву у встановлений судом строк не подав.

Враховуючи наведене, та згідно положень ч.1 ст.286, ч.3 ст.268 КАС України, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними матеріалами за відсутності відповідача, який був належно повідомлений про розгляд справи.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 26.03.2018 року щодо ОСОБА_1 було складено постанову у справі про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 26.03.2018 року порушив п.2.3в, 2.1ґ Правил дорожнього руху, оскільки керуючи транспортним засобом "Москвич 2140" реєстраційний номер НОМЕР_2, обладнаним засобами пасивної безпеки, під час руху був не пристебнутий ременем безпеки та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративних правопорушень, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту постанови НК № 947517 від 26.03.2018 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що вона складена щодо ОСОБА_1, як такого, що керував транспортним засобом "Москвич 2140" реєстраційний номер НОМЕР_2, будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також під час перевірки не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль, чим порушив вимоги п.2.3в, 2.1ґ Правил дорожнього руху, що потягло за собою відповідальність, передбачену ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно 26.03.2018 керував автомобілем, будучи не пристебнутим ременем безпеки, а також не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль, оскільки строк його дії закінчився.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов'язаний - мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі серед іншого, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п.21.2 вказаної статті, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Згідно з п.21.3 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, суд вважає, що дії відповідача стосовно перевірки наявності страхового полісу в позивача, в даному випадку були правомірними та законними, оскільки позивач був зупинений працівниками поліції в зв'язку з порушенням ПДР.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Твердження позивача про те, що інспектором не було взято до уваги його пояснення та не визнано вчинені ним правопорушення малозначними є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що він дійсно керував транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки та на вимогу працівника поліції не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак пояснив причину його відсутності, оскільки в той день він мав намір укласти новий договір страхування та вказує, що зазначені обставини підтверджують полісом серії АК/0198595.

Позивачем додано до позовної заяви копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/0198595, з якого вбачається, що поліс набирає чинності з початку зазначеного строку його дії - з 15:00 год. 26.03.2018, що вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся за його видачею вже після вчинення ним правопорушення, що ним не заперечується. Водночас, позивач не надав попереднього полісу страхування із зазначенням строку його дії та пояснив, що строк попереднього полісу сплив ще за місяць часу до вказаних подій, при цьому позивач продовжував керувати транспортним засобом.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП повністю доведена. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень, судом не здобуто, окрім того позивач не зазначив обставин, що свідчать про малозначність вчинених ним правопорушень, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід"ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином судом встановлено, що позивач вчинив два окремі правопорушенням, що не свідчить про їх малозначність та будь-яких інших обставин, що свідчать про малозначність вчинених ним правопорушень, не зазначив.

Водночас, суд враховує що положеннями ст.22 КУпАП, не передбачено обов'язку інспектора поліції при винесенні постанови визнавати вчинені правопорушення малозначними, на що вказує позивач, а надає йому таке право після дослідження доказів та оцінки їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Проаналізувавши встановлені судовим розглядом обставини, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, на підставі та у межах повноважень при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції статті.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, розглянута повноваженою особою, у присутності позивача на підставі повного і всебічного з'ясування обставин справи, а тому скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та встановлена відсутність правових підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, а також свідчать про малозначність вчинених правопорушень, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, позиція позивача щодо недотримання відповідачем вимог законодавства при притягненні його до адміністративної відповідальності не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

в задоволені позову ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до інспектора Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Касимовича Андрія Вікторовича (м.Острог пр.Незалежності,89) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №947517 від 26.03.2018, відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.