Справа № 809/583/18
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. справа № 809/583/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язання призначити пенсію з 23.02.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язання призначити таку пенсію з 23.02.2018 року, враховуючи періоди роботи з 01.10.1987 року по 03.10.1991 року, з 07.10.1991 року по 21.08.1992 року та з 22.03.1994 року по 30.11.2000 року, що становить сумарно 11 років 6 місяців 27 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не врахувавши до стажу роботи по Списку №2 період роботи на посаді ізолювальника з термоізоляції в РБМУ №4 тресту «Калушхімремонт» з 01.10.1987 року по 03.10.1991 року, на посаді машиніста подавання палива Калуської ТЕЦ ВЧО «Львівенерго» з 07.10.1991 року по 21.08.1992 року та з 22.03.1994 року по 30.11.2000 року, з 23.02.2018 року - дня звернення за пенсією.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, що надійшов на адресу суду 07.05.2018 року, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити з урахуванням тих обставин, що подана позивачем заява від 23.02.2018 року про призначення пенсії не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до неї не додано документи, що підтверджують право на призначення такої пенсії. Вважає, що відповідач не відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки рішення такого не приймалось, а тільки роз'яснив про необхідність подання уточнюючої довідки, яка б підтверджувала пільговий характер роботи позивача, зокрема, тільки стосовно періоду роботи у РБМУ №4 тресту «Калушхімремонт» з 01.10.1987року по 03.10.1991 року. Щодо зарахування до стажу інших пільгових періодів роботи (з 07.10.1991 року по 21.08.1992 року та з 22.03.1994 року по 30.11.2000 року) відповідач визнає та не оспорює, з огляду підтвердження таких позивачем уточнюючою характер роботи довідкою.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статей 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності подані докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, зазначає наступне.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник саме з підстав не зарахування відповідачем до стажу роботи період роботи позивача у РБМУ №4 тресту «Калушхімремонт» з 01.10.1987 року по 03.10.1991 року, необхідного для призначення пільгової пенсії.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала: з 01.10.1987 по 03.10.1991 - у тресті «Калушхімремонт» РБМУ №4 на посаді ізолювальника на термоізоляції, з 07.10.1991 по 01.07.2002 року у Калуській ТЕЦ ВЧО «Львівенерго» на посаді машиніста паливоподачі. За час роботи назва посади (назва професії) уточнена на машиніст подавання палива цеху паливоподачі.

23.02.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 52 роки, звернулася до відповідача із заявою про призначення їй з 23.02.2018 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та зазначила, що вона у відповідності до вимог пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на таку пенсію, оскільки необхідний повний пільговий стаж роботи її становить - понад 10 років, а загальний стаж роботи значно більший ніж необхідний - 21 рік 6 місяців, досягла відповідного віку (а.с.31).

До поданої заяви позивач додала копії наступних документів, зокрема: паспорта та ідентифікаційного номеру, трудової книжки, засвідченої сектором кадрів ДП «Калуська теплоелектроцентраль-нова», уточнюючої довідки №44/33-105-332 від 03.03.2016 року Виробничої філії «Калуська теплоелектроцентраль», наказу №134 від 22.03.1999 року про атестацію робочих місць за умовами праці Теплоелектроцентраль ВАТ «Оріана», листа Державної експертизи умов праці №57/04.02-12/02/09 від 14.03.2013 року про первинність наказу №134 від 22.03.1999 року про проведення атестації робочих місць, відповідь архівного відділу Калуської міської ради №01.7-01 від 19.02.2017 року, особової картки табельний номер 239, наказу РСМУ №4 тресту «Калушхімремонт» №61/к від 01.10.1987 року про прийняття на роботу, наказу РСМУ №4 тресту «Калушхімремонт» №67/к від 01.10.1991 року про звільнення з роботи, архівних довідок Калуської міської ради №01.4-01/99 від 02.03.2015, №01.4-01/100 від 02.03.2015, №01.4-01/101 та №01.4-01/104 від 02.03.2015, наказу ВАТ «Калушхімремонт» про результати атестації робочих місць №42 від 29.08.1997 року (а.с.10-27).

Листом від 07.03.2018 за №110-я-15 Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило ОСОБА_1, що зарахувати до пільгового стажу період роботи її з 01.10.1987 по 03.10.1991 в ВАТ «Калушхімремонт», що складає 4 роки 03 дні, немає правових підстав, оскільки відсутня уточнююча довідка, яка б підтверджувала пільговий характер роботи позивача, видана у відповідності до вимог пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України №637 від 12.08.1993 року (а.с.32).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Держава, у відповідності до вимог частини 1 статті 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

За змістом статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення такого віку, зокрема, 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" : жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За приписами статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року № 10, чинного на час періоду роботи позивача, посада ізолювальник на термоізоляції входить до робіт і посад, які пов'язані із шкідливими і важкими умовами праці.

Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3, 4.5 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Разом з тим, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Судом встановлено, що період роботи ОСОБА_1 на посаді ізолювальника на термоізоляції в РБМУ №4 тресту «Калушхімремонт» з 01.10.1987 року по 03.10.1991 року (4 роки 03 дні) підтверджено записами в трудовій книжці, архівними довідками, особовою карткою, наказу про прийняття на роботу та наказу про звільнення з роботи (а.с. 12-17, 22-26).

До того ж у зазначений період позивач працювала до 21 серпня 1992 року, а тому підтвердження умов праці за результатами атестації робочих місць не вимагається.

Таким чином, судом встановлено перебування з 01.10.1987 року по 03.10.1991 року ОСОБА_1 на посаді та виконання нею робіт, що міститься у Списку №2.

Щодо інших періодів роботи, зокрема на посаді машиніста паливоподачі з 07.10.1991 по 21.08.1992 та з 22.03.1994 по 30.11.2000 у Калуській ТЕЦ ВЧО «Львівенерго», судом не встановлено спору між сторонами. Відповідач зазначив, що визнає пільгове зарахування стажу за даний період роботи, що складає 7 років 06 місяців 22 дні.

Отже, суд встановив, що в сукупності пільговий стаж позивача складає 11 років 6 місяців 27 днів, як наявний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, який дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням віку, передбаченого пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінкам - після досягнення нею 50 років 6 місяців.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу у віці 52 роки, суд приходить до висновку про наявність у неї права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією - 23.02.2018 року.

При цьому суд зазначає, що подана позивачем відповідачу заява від 23.02.2018 року є саме заявою про призначення пенсії, за змістом відповідає додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.

У відповідності до статті 80 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України - за місцем проживання заявника.

Статтею 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 передбачено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії.

На підставі зазначених нормативних актів, органи Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії наділені дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення особи за призначенням пенсії суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення.

Як свідчать матеріали справи, рішення по заяві позивача від 23.02.2018, зі змісту якої чітко визначено бажання позивача щодо призначення пенсії та її виду, відповідачем не приймалося, а лише було надано відповідь листом.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд на підставі положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив з метою повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача у неприйнятті рішення по заяві позивача про призначення пенсії від 23.02.2018 і зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за її заявою від 23.02.2018 року з урахуванням обставин, встановлених у цій адміністративній справі.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При цьому, судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №214/4177/15-а (2-а/214/20/17).

Стосовно клопотання позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком. Крім того, клопотання позивача не містить жодного обґрунтування, з посиланням на докази щодо необхідності чи наявності істотних підстав для його задоволення.

Згідно із статтею 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Оскільки судом не вирішувалась майнова вимога про присудження виплати пенсії, клопотання щодо звернення до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352, 40 грн., що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору, згідно з квитанцією №78.151.1/13377440 від 30.03.2018 (а.с.3).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Біласа і Данилишина 2, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) щодо неприйняття рішення згідно заяви від 23.02.2018 про призначення ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за її заявою від 23.02.2018 року з врахуванням обставин, встановлених у цій адміністративній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 (триста пятдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.