Справа № 527/677/18
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/677/18
провадження 2-а/527/29/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП патрульної поліції у Полтавській області Коломійця Михайла Сергійовича про скасування постанови серії БР № 870639 по справі про адміністративне правопорушення від 05.04.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У своєму адміністративному позові позивач просить скасувати постанову серії БР № 870639 в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Коломійцем Михайлом Сергійовичем 05 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 квітня 2018 року він отримав копію постанови від 05 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, за нібито скоєне ним правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, з тих підстав, що 05 квітня 2018 року о 13 год.30 хв. в м. Кременчуці на нерегульованому перехресті вул. Шевченка та вул. Театральної, керуючи автомобілем MAZDA 3, д.н.з. НОМЕР_1, водій ОСОБА_1 рухаючись на другорядній дорозі не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзної частини по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Зазначеною постановою на нього накладене адміністративне стягнення у розмірі 425 гривень. Вважає, що порушення, яке вказане в постанові і за яке його притягнуто до відповідальності він не вчиняв, оскільки 05.04.2018 0 13:42 год. рухався в м. Кременчук Полтавської області по вул. Театральна. При наближені до нерегульованого перехрестя, надав перевагу усім транспортним засобам, які рухались по головній дорозі і тільки потім здійснив проїзд перехрестя. Після чого його було зупинено патрульним поліцейським Коломійцем М.С. ОСОБА_1 був повністю не згоден з даним звинуваченням, так як не порушував ПДД і вимагав надати йому докази, передбачені ст. 251 КУпАП, але інспектор Коломієць М.С. повідомив, що він не зобов»язаний показувати або пред»являти докази правопорушення водія. Вимога позивача назвати норму Закону України, де вказано, що поліцейський не повинен пред»являти докази правопорушення водію при розгляді адміністративної справи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейським була проігнорована. Після таких подій ОСОБА_1 подав письмове клопотання про перенесення розгляду справи, так як потребував юридичної допомоги адвоката, іншого фахівця в галузі права та надав пояснення на окремому аркуші стосовно даного інциденту, проте поліцейський Коломієць М.С. не задовольнив його.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов прохав задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав відзив на адміністративний позов, в якому прохав відмовити ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову в повному обсязі; справу розглянути без його участі.

Враховуючи наведене та вимоги ст. 205 ч. 1 КАС України, суд вважає, що справу слід розглянути у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 229 ч. 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов»язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Даних вимог інспектором поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення не дотримано.

Так, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 870639 від 05.04.2018 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Коломійцем М.С., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 05 квітня 2018 року, о 13 год.30 хв. в м. Кременчуці на нерегульованому перехресті вул. Шевченка та вул. Театральної, керуючи автомобілем MAZDA 3, д.н.з. НОМЕР_1, водій ОСОБА_1 рухаючись на другорядній дорозі не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзної частини по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Однак як стверджує позивач у своїй позовній заяві, при наближені до нерегульованого перехрестя, надав перевагу усім транспортним засобам, які рухались по головній дорозі і тільки потім здійснив проїзд перехрестя, а тому твердження інспектора поліції про те, що ОСОБА_1 не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзної частини по головній дорозі не відповідають дійсності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Коломійця Михайла Сергійовича, лейтенант поліції, інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Кременчук ДПП патрульної поліції у Полтавській області про скасування постанови серії БР № 870639 по справі про адміністративне правопорушення від 05.04.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 870639 від 05 квітня 2018 року винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Коломійцем Михайлом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження,а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Суддя Т. В. Левицька