Справа № 819/1147/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1908/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-громадянки ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року (суддя - Мартиць О.І., м. Тернопіль, повний текст постанови складено 12 вересня 2017 року) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи-громадянки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Головне управління ДФС у Тернопільській області 07 липня 2017 року звернулося до суду з позовом до фізичної особи-громадянки ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 27083,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у відповідача наявна заборгованість перед бюджетами та цільовими фондами в сумі 27083,00 грн. по транспортному податку з фізичних осіб, яка виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов'язання нарахованого відповідно до податкових повідомлень-рішень від 08.02.2016 №25-17 на суму 2083,00 грн., та від 30.06.2016 №177886-13 на суму 25000,00 грн. Також вказує, що податковим органом вживались заходи для стягнення заборгованості, зокрема, надсилалась податкова вимога від 19.07.2016 №9066-17, однак податковий борг відповідачем не сплачено, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року у справі №819/1147/17 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі вказує, що не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судових засідань у даній справі, що є порушенням норм процесуального права та обов'язковою підставою для скасування судового рішення. Крім того, наголошує, що судом першої інстанції помилково встановлено ту обставину, що у неї існує податковий борг, оскільки в порушення вимог Податкового кодексу України податковим органом їй не були вручені ні податкові повідомлення-рішення, ні податкова вимога.

Позивач у письмовому запереченні на апеляційну скаргу вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа - громадянка ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) перебуває на обліку в Тернопільській об'єднаній державній податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 06.06.2017 №103/19-00-17-10 за суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 станом на 06.06.2017 по платежу: транспортний податок з фізичних осіб рахується податковий борг по у сумі 27083,00 грн., що також підтверджується розрахунком суми позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податковий борг по даному податку виник внаслідок несплати відповідачем узгоджених сум податкових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 08.02.2016 №25-17 у розмірі 2083,00 грн. та податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2016 №177886-13 у розмірі 25000,00 грн., що надсилались платнику податків рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення. Зокрема, податкове повідомлення-рішення від 08.02.2016 №25-17 одержано ОСОБА_1 18.02.2016 особисто, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 800. Податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №177886-13 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 641 не вручено адресату за закінченням терміну зберігання.

Узгодженні суми грошових зобов'язань відповідачем своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення податкового боргу Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області виставлено та надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу від 19.07.2016 №9066-17, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 714 не вручена адресату за закінченням терміну зберігання. Проте, вжиті заходи не забезпечили погашення податкового боргу відповідачем. При цьому, з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Податковий борг по платежу по транспортному податку з фізичних осіб відображено в інтегрованій картці платника податків, який знаходиться в матеріалах справи. Інформації про те чи оскаржувалися відповідачем зазначені податкові повідомлення-рішення судом не здобуто, заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем вжито усі заходи, передбачені ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Відповідачем не спростовано доводи адміністративного позову, не надано доказів про сплату податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, при цьому позивач у межах повноважень, обґрунтовано звернувся до суду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 27083,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 ПК України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.61. ст.6 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Так, пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом,законами з питань митної справи; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України).

Згідно із п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

За змістом пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до пп.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України сума визначеного транспортного податку, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу надсилались податкові повідомлення-рішення від 08.02.2016 №25-17 та від 30.06.2016 №177886-13. Суми грошових зобов'язань є узгодженими та підлягали до сплати у відповідні строки, встановлені пп.267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем відповідно до статті 59 ПК України відповідачу була надіслана податкова вимога форми «Ф» від 19.07.2016 №9066-17, однак залишилась без належного реагування. При цьому, згідно відомостей зворотного боку облікової картки платника по транспортному податку з фізичних осіб податковий борг не переривався. Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Апеляційний суд наголошує, що у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Відтак, з урахуванням того, що сума грошового зобов'язання в розмірі 27083,00 грн набула статусу податкового боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для її стягнення з відповідача. Будь-яких доказів у підтвердження погашення вказаного податкового боргу із транспортному податку з фізичних осіб відповідачем на розгляд суду не надано.

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що їй не вручено ні податкові повідомлення-рішення, ні податкова вимога, однак такі твердження спростовуються наступним. Податкове повідомлення-рішення від 08.02.2016 №25-17 одержано ОСОБА_1 18.02.2016 особисто, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 800., податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №177886-13 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 641 не вручено адресату за закінченням терміну зберігання. Також, інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області виставлено та надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу від 19.07.2016 №9066-17, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 714 не вручена адресату за закінченням терміну зберігання. У відповідності до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків лише у разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом. Однак, як слідує із матеріалів справи, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись на поштову адресу за місцем проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 46012. Вказана поштова адреса зазначена у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім цього, судом першої інстанції надіслано запит у Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 23.08.2017 №819/1147/17/7734/17 про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в картотеці реєстраційного обліку відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 У відповідь на вказаний запит, Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області надіслано відповідь, згідно якої зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є АДРЕСА_1 Відтак, податковим органом ППР та податкова вимога надсилалась на належну адресу платника податків, та такі вважаються врученими відповідачу.

Окрім цього, скаржник у апеляційній скарзі покликається на неповідомлення її належним чином про дату, час і місце судових засідань у розглядуваній справі, та наголошує на необхідність застосування положень п.4 ч.1 ст.317, п.3 ч.3 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом яких якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, це є порушенням норм процесуального права та обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Однак, такі твердження апелянта не відповідають обставинам справи та є хибними з огляду на наступне. Копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 10.07.2017 надсилалась відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується супровідним листом Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2017. Копія ухвали про відкладення розгляду справи від 25.07.2017 та судова повістка на 23.08.2017 також надсилались відповідачу рекомендованими листами із повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що міститься в картотеці реєстраційного обліку відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ч.11 ст.35 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім цього, повістка про виклик до суду в адміністративній справі №819/1147/17 на 08.09.2017 надсилались відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою її місця проживання, така вручена ОСОБА_1 особисто 02.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 487.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції вжито всіх необхідних заходів з метою належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи з метою реалізації нею права на судовий захист своїх прав та інтересів. Таким чином, судом першої інстанції цілком обґрунтовано розгляд справи здійснено судом за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Таким чином, на підставі системного аналізу матеріалів справи та норм чинного законодавства, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності у відповідача спірного податкового боргу із транспортного податку з фізичних осіб в 27083,00 є доведеним, позивачем вжито усіх заходів, передбачених ПК України для стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості, відповідачем не надано доказів про сплату податкового боргу, вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги щодо стягнення суми податкового боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

Підсумовуючи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-громадянки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.