Справа № 802/2180/17-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2180/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

08 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника ОСОБА_2: ОСОБА_3

представника відповідача: Плахотнюка Олександра Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року (ухвалене в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просили :

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену в листі від 24.07.2017 №С-6662/0-5613/6-17, у наданні ОСОБА_2, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,900 гектари на території Колоденської сільської ради Томапшільського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_2, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,900 гектари па території Колоденської сільської ради Томашільського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену в листі від 10.07.2017 року №М-10498/0-5161/6-17, у наданні ОСОБА_5, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 гектари на території Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_5, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 гектари на території Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання надати позивачам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

В обґрунтування позовних вимог вказали про протиправність отриманих ними відмов Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як таких, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передачі земельної ділянки у власність громадянам із земель сільськогосподарського призначення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

17 квітня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивачів, в якому останні вказували на безпідставність доводів апелянта.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши вимоги апеляційної скарги та доводи зазначені у відзиві, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні адміністративного позову відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи неоспорені факти про те, що в квітні 2017 року ОСОБА_2 зверталася до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,900 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться за межами населеного пункту Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, додавши до клопотання ряд необхідних документів.

В червні 2017 року Слободян Л.А потворно звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на вищевказану земельну ділянку, надавши відповідні документи.

Листом від 24.07.2017 року за №С- 6662/0-5613/6-17 відповідач було повідомлено, що представлені матеріали техніко-економічного обґрунтування використання і охорони земель не містять обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, у зв'язку з чим ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні її заяви.

В червні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га. з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться за межами населеного пункту Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, додавши до клопотання ряд необхідних документів.

10.07.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області листом за №М-10498/0-5161/6-17 було відмовлено ОСОБА_5у задоволенні її заяви.

Позивачі вважають вказані відмови протиправними, у зв'язку з чим звернулись до суду для їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що відповідач з непередбачених законом підстав відмовив позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,900 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться за межами населеного пункту Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, а також земельної ділянки для ведення садівництва, державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га. з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка знаходиться за межами населеного пункту Колоденської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Колегія суддів не погоджується з такими висновкам суду першої інстанції з огляду на наступне

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України (ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України.

Частиною 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом "а" частини 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Так, згідно ст. 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

У відповідності з частиною 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З доводів відповідача, наведених у апеляційній скарзі та з наданих в судовому засіданні пояснень представника відповідача, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично підставою для відмови у наданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою подальшої передачі безоплатно у власність слугувала те, що на поданих техніко- економічних обґрунтуваннях використання і охорони земель для індивідуального садівництва (додаток №1) оцінка впливу на навколишнє середовище екологічна характеристика земельної ділянки та об'єкту що пропонується для відведення вказана категорія земель «землі водного фонду». Однак на викопіюванні з чергового кадастрового плану вказано категорію земель «землі сільськогосподарського призначення державної форми власності», а тому було запропоновано ОСОБА_5 уточнити категорію земель.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу передбачено, що однією з підстав відмови особі у надані дозволу на розробку проекту землеустрою є невідповідність техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць.

Відтак, відмова Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва ОСОБА_5 на території Колоденської сільської ради, Томашпільського району орієнтованою площею 0,12 га з метою передачі безоплатно у власність, згідно листа №М-10498/0-5161/6-17 від 10.07.2017 року, із зазначеній у ній підстав, повністю узгоджується з приписами чинного земельного законодавства.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно безпідставності визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області викладену в листі від 24.07.2017 року № С-6662/0-5613/6-17, якою відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 1,900 гектари на території Колоденської сільської ради Томапшільського району Вінницької області (за межами населеного пункту), суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до, 4.1,2 ст. 120 Земельного кодексу України передбачені наступні випадки переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду:

1. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

2. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З метою уникнення порушень прав інших власників нерухомого майна на земельну ділянку (господарський двір) позивачу було запропоновано надати підтвердження факту пропорційності площі земельної ділянки, на яку він претендував, до частини у праві власності на нерухоме майно, яке розташоване на господарському дворі.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що підставою для відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства було те, що із поданих ОСОБА_2 документів не можливо було встановити чи знаходиться нерухоме майно на земельній ділянці ( господарському дворі) зображеній на викопіюванні, оскільки згідно кадастрового карти України та викопіювання на зазначеній земельній ділянці розташоване нерухоме майно.

З метою уникнення порушень прав інших власників нерухомого майна на земельну ділянку (господарський двір) позивачу, з боку відповідача було запропоновано надати підтвердження факту пропорційності площі земельної ділянки на яку вона претендує, до частини у праві власності на нерухоме майно, яке розташоване на господарському дворі.

Разом з цим, судом першої інстанції при прийнятті рішення не було взято до уваги, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду доказів виконання вищезазначених вимог відповідача у оскаржувані відмові від 24.07.2017 року.

З урахування вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, обґрунтованими доводи апелянта про те, що відмова у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, яку мала намір отримати у власність позивач, було надана правомірно.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 травня 2018 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.