Справа № 275/22/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 275/22/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від "29" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Брусилівського районног відділа державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним не розгляд заяви та зобов'язання її розглянути , -

суддя в 1-й інстанції - Лівочка Л.І.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м.Житомир,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним не розгляд заяви та зобов'язання її розглянути.

Визнано протиправною бездіяльність Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 від 12.12.2016 року. Збов'язано Брусилівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.12.2016 року.

24.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про винесення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області понесені витрати за прибуття в судові засідання на розгляд адміністративної справи в розмірі 2960 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що відповідно до договору оренди від 29.11.2016 року він орендував у ОСОБА_3 автомобіль ЗАЗ ДАЕВОО, д.н. з. НОМЕР_1, вартість оренди складає 1000 грн. за добу. Затрати на прибуття в судові засідання 12.01.2017 року та 17.02.2017 року становлять 2000 грн. Він перебував у судових засіданнях: 12.01.2017 року, 02.02.2017 року та 17.02.2017 року. Добові витрати становлять: 3х320=960 грн.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 29.12.2017 року відмовлено ОСОБА_2 в ухваленні додаткового рішення про стягнення з Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області судових витрат у розмірі 2960 грн., понесених по адміністративній справі № 275/22/17.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити рішення, яким на його користь стягнути 2960 грн., витрачених на розгляд справи №275/22/17.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Закону №2147-УІІІ від 03.10.2017 року, з 15.12.2017 року вступив в дію Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції.

В силу приписів пункту 10 Перехідних положень КАС України (в редакції від 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

В силу положень ч.1 ст.135 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Частиною другою вказаної норми процесуального закону передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказана стаття визначає порядок несення судових витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду. Її положення спрямовані на компенсацію стороні, яка виграє справу, витрат на прибуття до суду, з іншого боку, вони запобігають завищенню витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи у суді першої інстанції та під час ухвалення судового рішення 17.02.2017 року, позивач не надав суду жодних доказів про понесені витрати, зокрема про витрати, пов'язані з прибуттям в судове засідання, отже вказані докази судом не досліджувалися. Окрім того, позивачем вимоги про їх стягнення не заявлялися. Позивач в судовому засіданні 17.02.2017 року був присутнім, клопотань щодо стягнення судових витрат та доказів щодо обґрунтування розміру таких витрат не заявляв.

Крім того, додана до заяви ОСОБА_2 копія договору про оренду транспортного засобу від 21.04.2017 року, не є належним доказом, що свідчить про понесені позивачем витрати на проїзд до суду у розмірі 1000 грн., а свідчать про цивільно- правові відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Що стосується стягнення в розмірі 960 грн. добових витрат, то колегія суддів зазначає таке. Добові витрати - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб сторони та (або) її представника у разі переїзду до іншого населеного пункту. Такі витрати можуть бути підтверджені касовими чеками, рахунком готелю тощо.

Проте таких доказів позивачем також не надано.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує, що вказаною статтею передбачено можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити.

Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними вимоги учасника справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.02.2017 року виконано ( а.с. 27-29).

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що до суду від позивача під час розгляду справи не надходило клопотань про стягнення вказаних у заяві від 24.11.2017 року судових витрат.

Покликання особи, що подала апеляційну скаргу на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2016 року щодо наявності у останнього права на відшкодування витрат на проїзд у розмірі, що не перевищує встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки позивачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано доказів понесених витрат на проїзд до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення судових витрат з Брусилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Брусилівського районного суду Житомирської області від "29" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "07" травня 2018 р.