Справа № 802/899/18-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 травня 2018 р. Справа № 802/899/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника позивача: Якименко - ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3Г.) із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Акту перевірки №2517/13/НОМЕР_1 від 16.11.2017 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, інших платежів з доходів, отриманих від фінансової операції в частині продажу частки в статутному фонді селянського фермерського господарства "Вид" за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 фізичної особи ОСОБА_3 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017, яким позивачу донараховано зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 2207283 грн.

ОСОБА_3 вважає зазначене рішення контролюючого органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 20.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

У строк встановлений судом відповідачем подано відзив (вх.№14340 від 13.04.2018), згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. Додаткового зазначено, що перевіркою правильності визначення загального річного оподаткованого доходу платника податків - фізичної особи, відображеного у податковій декларації, встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, в результаті чого платником податків - фізичною особою ОСОБА_3 занижено річний оподаткований дохід на суму 10 391 000 грн. від продажу цілісного майнового комплексу СФГ "Вид".

В ході проведення до перевірочного аналізу ГУ ДФС у Вінницькій області на адресу фізичної особи ОСОБА_3надіслано запит про надання інформації від 09.08.2017 №1146/Д/02-32-13-11. ОСОБА_3 відповідь на вказаний запит не надана. В ході проведення документальної перевірки позивача виникла необхідність в документальному підтвердженні витрат на придбання такого інвестиційного активу (п.п. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України). ОСОБА_3 після ознайомлення із вказаним запитом від його отримання відмовився про що складено Акт "421 від 06.11.2017.

Таким чином, вираховуючи вказане, контролюючий орган дійшов висновку, що в порушення п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 170.2 ст. 170, п. 176.1 ст. 176 ПК України, платником податків - фізичною особою ОСОБА_3 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та не відображено інвестиційний прибуток (дохід) від операцій з інвестиційними активами (кошти від продажу цілісного майнового комплексу СФГ "Вид" в сумі 10391000 грн., які сплачено покупцем ОСОБА_3 25.12.2014), та в свою чергу не сплачено податок з доходів.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що Головне управління ДФС у Вінницькій області діяло в межах та у спосіб встановлений законом, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 03.05.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у той самий день.

Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

На підставі п.п. 78.1.1., п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Вінницькій області №3171 від 20.10.2017 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, старшим державним ревізор - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_4 та головним державним ревізор - інспектором відділу боротьби з відмиванням доходів,одержаних злочинним шляхом ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_5, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевіркою встановлено, що платник податків - фізична ОСОБА_3 в 2014 році отримав інвестиційний прибуток (дохід) від продажу цілісного майнового комплексу СФГ "Вид" () від ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Договір купівлі - продажу селянського (фермерського) господарства "Вид" від 12.01.2015, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7

В порушення вимог п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи за 2014 рік, граничний строк подання якої 30.04.2015. В результаті чого занижено загальний річний оподаткований дохід на суму 10 391 000 грн. та не сплачено податок з таких доходів.

За результатами перевірки складено Акт №2517/13/НОМЕР_2 від 16.11.2017 та прийнято податкове повідомлення - рішення № від 07.12.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в розмірі 2207783 грн., з них 1766226,40 грн. - основного платежу та 441556,60 грн. - штрафні санкції.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Як уже встановлено судом, між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) укладено договір купівлі - продажу від 12.01.2015, який зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за №20.

Відповідно до умов договору купівлі - продажу цілісного майнового комплексу селянського фермерського господарства "Вид" предметом договору є:

- складений капітал господарства - 3 000000 (три мільйони) гривень;

- земельні ділянки;

- необоротні активи та пасиви господарства;

- майно пайового фонду господарства та сільськогосподарська техніка;

- трудові ресурси;

- земельні ділянки площею 1537,70 га, що перебувають у користуванні господарства на умовах оренди з власниками таких земельних ділянок.

Відповідно до п. 2.1 Договору "продаж предмету договору вчиняється за ціною 10391000 грн. Ця сума повністю сплачена покупцем та отримана продавцем до підписання цього договору у безготівковій формі, що підтверджується квитанціями ПАТ "ПриватБанк" від 25.12.2014 та платіжного доручення АТ "Укрексімбанк".

Згідно інтегрованої картки платника податків по податку на доходи фізичних осіб, яка обліковується у Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_3 29.12.2014 сплачено податок в сумі 519 550 грн. (5% від вартості об'єкту продажу). Вказану суму податку позивачу визначено приватним нотаріусом.

За результатами перевірки, контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем в порушення п.п. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 170.2 ст. 170, п. 172.1 ст. 176 ПК України не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та не відображено інвестиційний прибуток від продажу цілісного майнового комплексу СФГ "Вид" в сумі 10 391 000 грн. та в свою чергу не сплачено податок з таких доходів.

Так, відповідно до вимог ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (ч. 1).

Платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають обєкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності (ч.2).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (п. 18.4 п. 18 ст. 49 ПКУ).

Враховуючи, що продаж цілісного майнового комплексу СФГ "Вид" позивачем здійснено в 2014 році, відтак до 01.05.2015 ОСОБА_3 зобов'язаний був подати до податкового органу декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, та, відповідно, відобразити у ній прибуток від продажу цілісного майнового комплексу СФГ "Вид" в сумі 10 391 000 грн.

Згідно матеріалів справи, позивачем податкову декларацію до Вінницької ОДПІ подано не було, що є порушення вищезазначеної статті Податкового кодексу України.

Разом з тим, визначаючись щодо правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в розмірі 2207783 грн., з них 1766226,40 грн. - основного платежу та 441556,60 грн. - штрафні санкції, суд зазначає наступне.

Так, згідно договору купівлі - продажу предметом договору є цілісний майновий комплекс СФГ "Вид".

Статтею 22 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно глави 11 «Приватні підприємства. Інші види підприємств» ст.113-114 Господарського кодексу України, фермерське господарство віднесене до підприємств.

Відповідно до статті ст. 66 Господарського кодексу України, цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об'єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Таким чином предметом купівлі-продажу за договором від 12.01.2015 є нерухомість або об'єкт нерухомого майна.

Порядок оподаткування операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого майна передбачено статтею 172 Податкового кодексу України.

Так, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об'єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане таким платником у спадщину.

Дохід від відчуження господарсько-побутових споруд, що розташовані на одній ділянці з житловим або садовим (дачним) будинком та продаються разом з ним, для цілей оподаткування окремо не визначається (ч. 1 ст. 172).

Частиною 2 згаданої статті встановлено, що дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об'єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об'єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Із аналізу зазначених вище норм чинного податкового законодавства видно, що оскільки цілісний майновий комплекс є об'єктом нерухомості, позивачем у звітному періоді не відчужувалися інші об'єкти оподаткування передбачені п. 172.1 ст. 172 ПК України. відтак до спірних правовідносин застосовується ставка податку у розмірі 5% від бази оподаткування.

Разом з тим, контролюючим органом протиправно застосовано до позивача ставку податку, що передбачена п. 167.1 ст. 167 ПК України та донараховано податок за 2014 рік в розмірі 1 776 226, 40 грн.

Крім того, при винесенні спірного податкового повідомлення - рішення ГУ ДФС у Вінницькій області не взято до уваги, що ОСОБА_3 26.12.2014 сплатив суму податку з доходів фізичних осіб по операції з продажу СФГ "Вид" в розмірі 519 550 грн.

Відповідно до ст. ст. 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як поясненнями представників сторін, так і матеріалами справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Розподіл судових витрат судом здійснено на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 07.12.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (вул. Л. Українки, 16, смт. Крижопіль, Вінницька обл., 24600, ід. номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 8810, 00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21000, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович