Справа № 725/1525/18
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/1525/18
Номер провадження 2-а/725/33/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Слободян В.О.

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Посилався на те, що постановою серії ВР №303446 від 10.03.2018 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КпАП України та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. 00 коп.

У постанові вказується про те, що він 10.03.2018 року о 20 год. 55 хв. на автомобільній дорозі М19 Чернівці-Звенячин 481 км. керував автомобілем з технічною несправністю, а саме не працював лівий габаритний задній вогонь в темну пору доби, а також при перевірці документів у нього були відсутні посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Дану постанову позивач вважає незаконною та безпідставною, оскільки вона не відображає обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 303446 від 10.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КпАП України

Представником відповідача було подано відзив на позов, в якому представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі у звязку із тим, що всі твердження, які позивач виклав у позовній заяві спростовуються відео із нагрудних камер поліцейських, які виносили оскаржувану постанову.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 10.03.2018 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із змісту постанови серії ВР № 303446 від 10.03.2018 року, ОСОБА_1 10.03.2018 року о 20 год. 55 хв. на автомобільній дорозі М19 Чернівці-Звенячин 481 км. керував автомобілем з технічною несправністю, а саме не працював лівий габаритний задній вогонь в темну пору доби, а також при перевірці документів у нього були відсутні посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію т/з та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КпАП України (а.с.4).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 303446 від 10.03.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.4).

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно вимог ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 31.6б Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Підпунктами а, б, ґ, пункту 2.1 Правил дорожнього руху України вказано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Положеннями ч. 1 ст. 121 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 1 статті 126 КпАП України передбачено, що до адміністративної відповідальності притягаються водії за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

Із ч. 2 ст. 36 КпАП України вбачається, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Не спростовуючи жодними доказами керування транспортним засобом, у якому у темну пору доби не горів задній лівий габаритний ліхтар та не предявлення на вимогу працівника поліції для перевірки документів зазначені в п. 2.1 Правил, позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Суд, в повній мірі дослідив відеоматеріал із нагрудних камер поліцейських, який наявний у матеріалах справи, з якого вбачається, що у автомобілі НОМЕР_1 дійсно не горів лівий задній габаритний ліхтар в темну пору доби та під час перевірки документів ОСОБА_1 не надав працівнику поліції посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху України із якого вбачається, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також предявити для перевірки документи зазначені в п. 2.1.

Окрім того, ОСОБА_1 не було надано для огляду суду зазначених документів, в тому числі і полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а отже жодним чином не спростовану факту вчинення правопорушення.

Таким чином, позивач, позивач порушив п.п. 31.6б, 2.4 Правил дорожнього руху України, тобто керував транспортним засобом у якому у темну пору доби не горів задній лівий габаритний ліхтар та на вимогу працівника поліції не надав документи зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху України.

Посилання позивача на те, що оскаржувана постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, а також того, що нібито доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення ґрунтується на припущеннях суд не приймає, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам та є безпідставними, повністю спростовуються відеоматеріалами які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу положень статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Суд, зазначає, що у спірних правовідносинах працівники поліції діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та діючим законодавством України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

На підставі вище викладеного, а також доказів наданих відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 72, 77, 90, 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька