Справа № 820/1648/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 р. № 820/1648/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови рішенням № 42 від 01.03.2018 року в перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки про заробітну плату станом на жовтень 2017 року, яка видана Прокуратурою Харківської області 16.02.2018 року за супровідним листом № 158-696 вих. 18;

- скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови рішенням № 42 від 01.03.2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у проведення перерахунку пенсії;

- зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, починаючи з 01.10.2017 року, згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 року на підставі додатково поданих документів, наданих прокуратурою Харківської області за супровідним листом від 16.02.2018 року за № 18-696 вих. 18, а саме інформаційної довідки про розмір заробітної плати на посаді прокурора відділу прокуратури Харківської області, яка складає 28 155,33 грн., в тому числі: посадовий оклад - 5730,00 грн., надбавка за класний чин - 2000,00 грн., надбавка за вислугу років - 1548,47 грн., надбавка за виконання особливо - важливої роботи - 6819,63 грн., щомісячна премія - 11593, 37 грн., підвищений оклад за здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах та інших заходів примусового характеру - 463,86 грн., в розмірі 88 % від суми вказаної заробітної плати без обмеження її максимального розмірі та провести виплати з урахуванням отриманих сум.

Ухвалою суду від 14.03.2018 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

26.03.20148 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. У відмові у проведенні перерахунку відповідач зазначив, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України нормативно правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не прийнято, а тому підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії у позивачу немає.

30.03.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому позивач вказав на безпідставність та необґрунтованість доводів представника відповідача.

Позивач та представник відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 15.08.2018 року не прибули.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому призначена пенсія за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, серія ААЕ № 043334.

Суд зазначає, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.07.2016 року по справі № 644/5600/16-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 04 липня 2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 88 % від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-528 від 24 червня 2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.07.2016 року по справі № 644/5600/16-а закріплено право позивача на отримання пенсії в розмірі 88 % місячної (чинної) заробітної плати за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з 16.11.2016.

Проте, пенсія ОСОБА_1 не виплачувалась, з огляду на що 23.02.2018 року позивач звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії за вислугою років (а.с. 25).

Рішенням від 01.03.2018 року № 42 Індустріальним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугою років, згідно довідки № 19-696 від 16.02.2018 року про фактично нараховану заробітну плату за жовтень 2017 року на посаді прокурора відділу прокуратури Харківської області.

Так, в обґрунтування вказаного рішення, відповідач зазначив, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно - правовий акт не прийнято. Отже, у зв'язку з відсутністю, на час звернення із заявою про перерахунок пенсії, затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, управління не має правових підстав для здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, тому обмежувальні та скасовуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як і Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» на пенсіонерів, пенсію яким призначено до 1 жовтня 2011 року, не розповсюджуються.

Згідно з ч. 1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року за №1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч. 12 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає перерахунок пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни.

Так, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011, до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Таким чином внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частина тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії, які змін у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 не зазнали, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на вищенаведене при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 10.12.2013 року по справах № 21-420а13 та №21-348а13.

Вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Згідно із ст. 124 Конституції України, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Конституції України з питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а відтак перерахунок пенсії повинен проводитись на умовах і в порядку, що існували на час призначення пенсії позивачу за вислугу років вперше станом на 2005 рік.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13 та №21-420а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Крім того, згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року за №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що згідно статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України та чинним законами прав і свобод.

При цьому, суд вважає позицію відповідача, про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з розрахунку 88% місячного заробітку визначеною довідкою прокуратури Харківської області від 16.02.2018 року № 18-696, що становить 28155,33 грн. без обмеження її максимального розміру необґрунтованими, з огляду на наступне.

За умовами ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час призначення пенсії позивачу), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю за минулий час може бути виплачено йому за не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», посадові оклади працівникам органів прокуратури підвищено з 14.06.2012 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» посадові оклади працівникам органів прокуратури підвищено з 1 грудня 2015 року.

При цьому, суд зазначає, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Крім того, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі за текстом - Закон №1697-VII).

Відповідно до ч. 13 ст. 86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною двадцятою статті 86 Закону №1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунків призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Аналогічна правова позиція сформульована і Верховним Судом України, зокрема постановами в адміністративних справах від 10.12.2013 року (справа № 21-420-а-13), від 10.12.2013 року (справа № 21-348-а-13), від 17.12.2013 року (справа № 21-445-а-13), від 06.10.2015 року (справа № 21-2432/15). Верховний Суд України вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Також зазначає, що процедури призначення пенсії та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 року в справі «Суханов та Ільченко проти України», суд наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності (пункт 52).

При цьому, суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-19 від 03.10.2017 внесено зміни до частини 6 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991, яку викладене в наступній редакції "З 1 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу)".

Також, вказаним законом внесено зміни до частини 4 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої, тимчасово, по 30 вересня 2017 року: особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України, "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-19 від 03.10.2017 внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262 від 09.04.1992, де частину 1 сатті 54 викладено в наступній редакції" "Тимчасово, по 30 вересня 2017 року, особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються".

Враховуючи викладені норми та закріплене право позивача на пенсію за вислугою років, суд приходить до висновку, що з 01.10.2017 позивач має право на виплату його пенсії без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) в розмір 88 % від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови рішенням № 42 від 01.03.2018 року в перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки про заробітну плату станом на жовтень 2017 року, яка видана Прокуратурою Харківської області 16.02.2018 року за супровідним листом № 158-696 вих. 18, з огляду на що вказане рішення суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що судом встановлено право позивача на виплату його пенсії з 01.10.2017, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, починаючи з 01.10.2017 року, згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 року на підставі додатково поданих документів, наданих прокуратурою Харківської області за супровідним листом від 16.02.2018 року за № 18-696 вих. 18, а саме інформаційної довідки про розмір заробітної плати на посаді прокурора відділу прокуратури Харківської області, яка складає 28 155,33 грн., в тому числі: посадовий оклад - 5730,00 грн., надбавка за класний чин - 2000,00 грн., надбавка за вислугу років - 1548,47 грн., надбавка за виконання особливо - важливої роботи - 6819,63 грн., щомісячна премія - 11593, 37 грн., підвищений оклад за здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах та інших заходів примусового характеру - 463,86 грн., в розмірі 88 % від суми вказаної заробітної плати без обмеження її максимального розміру.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобовязання Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести виплати з урахуванням отриманих сум, то остання також має бути задоволена, оскільки є похідною від попередньої позовної вимоги, яку судом було задоволено.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, а отже, такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: ОлександрівськийАДРЕСА_1,м. Харків, 1115, код НОМЕР_1) до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (просп. Московський, буд. 198/3,м. Харків, 61082, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови рішенням № 42 від 01.03.2018 року в перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки про заробітну плату станом на жовтень 2017 року, яка видана Прокуратурою Харківської області 16.02.2018 року за супровідним листом № 158-696 вих. 18.

Скасувати рішення Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови рішенням № 42 від 01.03.2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у проведення перерахунку пенсії.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 (адреса: ОлександрівськийАДРЕСА_1,м. Харків, 1115, код НОМЕР_1) пенсії за вислугою років, починаючи з 01.10.2017 року, згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 року на підставі додатково поданих документів, наданих прокуратурою Харківської області за супровідним листом від 16.02.2018 року за № 18-696 вих. 18, а саме інформаційної довідки про розмір заробітної плати на посаді прокурора відділу прокуратури Харківської області, яка складає 28 155,33 грн., в тому числі: посадовий оклад - 5730,00 грн., надбавка за класний чин - 2000,00 грн., надбавка за вислугу років - 1548,47 грн., надбавка за виконання особливо - важливої роботи - 6819,63 грн., щомісячна премія - 11593, 37 грн., підвищений оклад за здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах та інших заходів примусового характеру - 463,86 грн., в розмірі 88 % від суми вказаної заробітної плати без обмеження її максимального розмірі та провести виплати з урахуванням отриманих сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: ОлександрівськийАДРЕСА_1, м. Харків, 1115, код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (просп. Московський, буд. 198/3,м. Харків, 61082, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.