Справа № 826/8060/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2018 року № 826/8060/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посадової особи Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кузьменко В.В., про визнання протиправними дій, скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посадової особи Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кузьменко В.В. та просить суд:

визнати протиправними дії посадової особи Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кузьменко В.В. щодо скасування декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 74 від 04 березня 2014 року та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 71 від 07 листопада 2014 року;

скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 травня 2017 року № 183;

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації від 25 травня 2017 року № 073-4623 позивача поінформовано про скасування відповідно до наказу Департаменту від 25 травня 2017 року № 183 декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Разом з тим, ані планова, ані позапланова перевірка дотримання норм законодавства у сфері містобудівної діяльності не проводилась та жодних рішень відповідачем не приймалось. А тому дії відповідача щодо прийняття наказу, на думку позивача, є незаконними а наказ підлягає скасуванню.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8060/17, призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

04 березня 2014 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № КВ 74.

Замовником - ОСОБА_1 на підставі зазначеної декларації виконано роботи з будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що стало підставою для подання та реєстрації 07 листопада 2014 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві декларації про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 41.

У подальшому позивачем реалізовано право на власність та зареєстровано 13 травня 2015 року право власності на об'єкт нерухомості - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1, індексний номер - 37472291.

Проте, засобами поштового зв'язку позивачем отримано лист Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації від 25 травня 2017 року № 073-4623, яким поінформовано про скасування зазначених декларації. На підтвердження вказаної інформації до листа додано копію наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації від 25 травня 2017 року № 183 про скасування декларацій № КВ 74 про початок виконання будівельних робіт та № КВ 41 про готовність об'єкта до експлуатації.

Факт недостовірності даних у зареєстрованих деклараціях може бути встановлено лише під час проведення планової або позапланової перевірки, які здійснюються у присутності суб'єктів містобудування або їх представників. Однак позивача був позбавлений своїх прав, оскільки перевірка не проводилась і позивач не зміг бути присутнім під час її проведення, що унеможливило надання відповідних доказів, документів, заперечень.

Будь-яких рішень у формі акта, припису чи постанови щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю не приймалось.

Жодних обставин, які б дали підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом, оскаржуваний наказ не містить.

Позивач вважає, що оскільки перевірка не проводилась, то факти посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва є незаконними та упередженими.

Окрім того, позивач звертає увагу на порушення строку проведення перевірки достовірності даних, наведених у деклараціях, оскільки тримісячний термін, визначений Порядком № 553 сплинув, що є зловживанням своїми правами з боку суб'єкта владних повноважень.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямовано на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Згідно з частиною першою статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 6 Закону № 3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

У контексті приписів частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Згідно з частиною восьмої статті 36 Закону № 3038-VI замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (далі - Положення № 294).

Основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил (пункт 3 Положення № 294).

Пунктом 4 Положення № 294 визначено, що до покладених на Держархбудінспекцію завдань, окрім іншого, остання здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності.

Водночас, пунктом 7 Положення №294 передбачено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснює свої повноваження щодо державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та дозвільно-реєстраційних функцій щодо об'єктів незначного (СС1) та середнього (СС2) класу наслідків (відповідальності) з 12 жовтня 2016 року.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (у редакції, чинній на час реєстрації декларації), Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (у редакції, чинній на час реєстрації декларації) було запроваджено декларативний принцип оформлення замовником документів, які надають право виконувати будівельні роботи на об'єктах будівництва І-ІІІ категорії складності та підтверджують готовність таких об'єктів до експлуатації.

Вказаний принцип полягав у тому що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, покладалась на замовника, а функції органу державного архітектурно-будівельного контролю на етапі подання таких документів було зведено до перевірки повноти даних, вказаних замовником будівництва у відповідному документі декларативного характеру.

Таким чином, для реєстрації декларацій за декларативним принципом подання замовником будівництва інших документів, окрім двох примірників заповненої декларації відповідної форми законодавством не передбачено.

Відповідно до статті 29 Закону основними складовими вихідних даних є:

містобудівні умови та обмеження;

технічні умови;

завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Відповідно до підпункту 8 пункту 11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно- будівельного контролю.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9 Порядку № 553, державний архітектурно- будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до пункту 10 Порядку 553 органи державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіють з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законом, державної статистики, а також з органами внутрішніх справ, прокуратури та іншими правоохоронними і контролюючими органами.

Відповідно до підпункту 8 пункту 11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 41 Закону посадові особи Департаменту під час проведення перевірки мають право одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб.

Відповідно до пункту 1 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 22 листопада 2012 року № 15500/0/01/009-12 гранично допустима поверховість об'єкта згідно вимогами державних будівельних норм (зокрема п. 3.48* ДБН- 360-92*), Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» з врахуванням генерального алану міста Києва, розробленого інститутом «Київгенплан», АТ «Київпроект», затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 307/1804.

Відповідно до ДБН 360-92 садовий будинок - будівля для літнього (сезонного) використання, яка в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків.

Згідно із статтею 35 ЗК України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Під садовим будинком, відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року №127, розуміється будинок для літнього (сезонного) використання.

Пунктом 3.48 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» визначено регламент погодження граничних розмірів площі забудови і поверховості садового будинку, згідно з яким загальна площа і поверховість садового будинку та господарських будівель на ділянці встановлюються статутом садівницького товариства чи кооперативу за погодженням з місцевими органами архітектури та містобудування.

Окрім того, основним призначенням земель садівництва є все ж закладення багаторічних плодових насаджень, а тому їх використання лише для будівництва житлових будинків та господарських споруд є порушенням режиму цільового використання земель.

Здійснення будівництва зокрема садового будинку можливе на підставі будівельного паспорту, який визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Згідно зі статтею 20 Земельного кодексу України, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Чинним законодавством у галузі містобудівної діяльності, зокрема статтею 39- 1 Закону, пунктом 22 Порядку № 466 та пунктом 22 Порядку № 461, передбачено, що достатньою та необхідною правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у ній замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а по-друге жодною правовою нормою не регламентовано порядок виявлення органом архітектурно-будівельного контролю такого факту і його обов'язку проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених у декларації даних є очевидною.

З матеріалів справи вбачається, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві перевіривши повноту даних відповідно до вимог Закону, Порядку № 466 а також Порядку № 461, зареєстрував подану замовником будівництва - ОСОБА_1 декларацію про початок виконання будівельних робіт за № КВ 47 на об'єкт будівництва: «Будівництво садового будинку по АДРЕСА_1» та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за № КВ 71 на об'єкт будівництва: «Будівництво садового будинку по АДРЕСА_1».

За інформацією, зазначеною у декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 47, замовнику будівництва ОСОБА_3 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київради (КМДА) надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 за № 15500/0/01/009-12 від 22 листопада 2012 року .

Проектна документація розроблена об'єднанням партнерів архітекторів «Сучасне місто» під керівництвом головного архітектора проекту ОСОБА_4 (серія та номер кваліфікаційного сертифіката НОМЕР_1). Категорія складності об'єкта III.

Земельна ділянка використовується для будівництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 зареєстрованому в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 03-7-04051 від 31 листопада 2017 року .

Разом з тим, відповідно до статті 41 Закону а також Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 553), на підставі звернення депутата Київської міської ради Бродського В. Я. від 23 вересня 2016 року № 08/279/8/015-639 Департаментом розпочато проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва: АДРЕСА_1.

Посадовою особою Департаменту здійснено виїзд на місце з метою проведення перевірки під час якого встановлено, що за вказаною вище адресою на ділянці № 41 розташована не добудована восьмиповерхова будівля не визначеного призначення (впритул до будівлі на ділянці № 42). На ділянці № 42 побудована п'яти поверхова будівля невизначеного призначення.

На момент виїзду відповідальні особи були відсутні, що унеможливило проведення перевірки.

Враховуючи зазначене, Департаментом направлено лист від 20 лютого 2017 року № 073-1424 на адресу ОСОБА_1 щодо прибуття до Департаменту з необхідними для проведення перевірки документами. Копію листа, на підтвердження вказаних обставин, долучено до матеріалів справи.

Однак, як вбачається з письмових заперечень відповідача та долучених до матеріалів справи документів, на призначену дату ОСОБА_1 до Департаменту не прибула, документи не надала.

У зв'язку з тим, що суб'єкт містобудування ухиляється від проведення позапланової перевірки, Департаментом було направлено листи до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 09 березня 2017 року № 073-2056 щодо взаємодії у проведенні перевірки.

Враховуючи вищевикладене Департамент звернувся з запитом від 20 лютого 2017 року № 073-1449 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо отримання замовником будівництва - ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на об'єкт будівництва: «Будівництво садового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 березня 2017 року № 055-3776 замовнику будівництва - ОСОБА_1 надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 22 листопада 2012 року № 15500/0/01/009-12 для будівництва садового будинку на АДРЕСА_1.

Також в ході перевірки Департаментом було отримано лист Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 квітня 2017 року № 8-10-0.441-7346/2 для вжиття заходів відповідно до наданих повноважень разом з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки

З вказаного вище листа встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 розташовані багатоповерхові житлово-офісні будинки 5-ти та 8-ми поверхами відповідно, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; вид використання - для ведення садівництва.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_5, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на земельну ділянку та посвідчено Державним актом від 31 жовтня 2012 року НОМЕР_2. Площа земельної ділянки 0,0605 га, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби; вид використання - ведення садівництва.

За таких обставин, Департамент дійшов висновку, що проектну документацію на об'єкт будівництва «Будівництво садового будинку по АДРЕСА_1» розроблено без дотримання вимог вихідних даних пункту 1 містобудівних умов і обмежень земельної ділянки, чим порушено вимоги пункту 3.19 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» та без дотримання вимог Земельного кодексу України, чим порушено пункт 2 статті 24 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності», статтю 20 та частину першу статті 91 «Земельного кодексу України».

Враховуючи норми статті 376 Цивільного кодексу України, з урахуванням інформації, викладеної у листах Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 березня 2017 року № 055-3776 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 квітня 2017 року № 8-10-0.441-7346/2, наказом Департаменту від 25 травня 2017 № 183 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до об'єкта експлуатації скасовано реєстрацію:

декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництв садового будинку» за адресою: АДРЕСА_3 від 04 березня 2014 року № КВ 74;

декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво садового будинку» за адресою: АДРЕСА_3 від 07 листопада 2014 року № КВ 71.

Відповідно до Порядку № 466, Порядку № 461 листом від 26 травня 2017 року № 073-4623 Департамент письмово повідомив замовника будівництва ОСОБА_1 про скасування реєстрацій вказаних декларацій та направив оскаржуваний наказ рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім того, чинним законодавством не передбачено, що встановлення фактів наведення замовниками недостовірних даних у деклараціях відбувається виключно за результатами здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, а не в процесі їх проведення.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Із системного аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача під час вчинення дій та прийняття наказу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог. Натомість відповідачем під час судового розгляду доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда