Справа № 805/808/17-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

08 травня 2018 року

справа №805/808/17-а

адміністративне провадження №К/9901/760/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.

за участю представників:

позивача - Дерека Д.В. за довіреністю від 01 березня 2018 року,

відповідача - Норця В.М. за довіреністю від 20 лютого 2018 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Дніпропетровське управління) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року у складі судді Кошкош О.О. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року у складі колегії суддів Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Геращенка І.В. у справі № 805/808/17-а за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Дніпропетровське управління) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Дніпропетровське управління) (далі - податковий орган, відповідач у справі), у якому (з урахуванням ували суду від 24 квітня 2017 року про роз'єднання та виділення позовних вимог в самостійне провадження) просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23 листопада 2016 року № 0, №, , , якими до Товариства за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних застосовано штраф (в розмірі від 10 % до 30 %в залежності від днів затримки).

Позовна заява вмотивована тим, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних Товариством спричинена об'єктивними факторами (обставинами непереборної сили), пов'язаними із проведенням антитерористичної операції на території здійснення господарської діяльності платника податків, що підтверджується Сертифікатом Торгово-промислової палати України. Саме ці обставини звільняють Товариство від відповідальності за зазначене порушення податкового законодавства. Неправильним в межах спірних правовідносин, на думку позивача, є також спосіб реалізації податковим органом владних управлінських функцій шляхом проведення камеральної перевірки, якою не охоплюється дослідження даних щодо своєчасності реєстрації податкових накладних.

26 червня 2017 року Донецький окружний адміністративний суд постановою адміністративний позов задовольнив у повному обсязі, скасував податкові повідомлення-рішення, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що Товариство в силу положень статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) звільняється від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань зокрема щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

4 жовтня 2017 року Донецький апеляційний адміністративний суд змінив мотивувальну частину постанови суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган до 1 січня 2017 року не був наділений правом в межах камеральної перевірки перевіряти своєчасність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, цей суд, пославшись на положення пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України, зазначив про відсутність до 1 січня 2016 року Порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а також на Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1/99 (щодо частини першої статті 58 Конституції України, дія нормативно-правових актів у часі) та дійшов висновку, що позивач звільнений від відповідальності у вигляді застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, складених до 1 січня 2016 року та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У грудні 2017 року податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просив скасувати постанови судів попередніх інстанцій та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В касаційній скарзі відповідач, аналізуючи положення пункту 75.1 статті 75, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, зазначає про наявність у податкового органу права проводити камеральні перевірки з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідач у касаційній скарзі також аналізує положення пунктів 1201.1, 1201.3 статті 1201 (пункт 1201.3 виключено на підставі Закону № 909-VIII від 24 року 2015 року), пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, та приходить до висновку, що порушення термінів реєстрації податкових накладних та відповідальність за таке порушення у вигляді штрафу закріплені у Податковому кодексі України як до 1 січня 2016 року, так і після.

19 лютого 2018 року Товариством до Верховного Суду надало відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить залишити касаційну скаргу податкового органу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. Доводи наведені у відзиві позивача збігаються з висновками судів попередніх інстанцій, викладених у постановах.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає, натомість постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального права.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 27 жовтня 2016 року контролюючим органом проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість товариства за жовтень 2015 року та даних Єдиного реєстру податкових накладних, за результатом якої складено акт № 683/28-01-42-131268 (далі - акт перевірки).

23 листопада 2016 року податковим органом на підставі акту перевірки згідно з пунктом 54.2 статті 54 Податкового кодексу України за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктами 201.1, 201.10 статті 201 та згідно з пунктом 1201.1 статті 1201 цього Кодексу винесені податкові повідомлення-рішення:

№, яким застосовано штраф у розмірі 10%, 20% (від суми в податкових накладних) на загальну суму 7628,75 грн,

№, яким застосовано штраф у розмірі 10%, 20% (від суми в податкових накладних) на загальну суму 2191,21 грн,

№, яким застосовано штраф у розмірі 10%, 20% (від суми в податкових накладних) на загальну суму 1638,23 грн,

№, яким застосовано штраф у розмірі 10%, 20%, 30% (від суми в податкових накладних) на загальну суму 75437,30 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин Верховний Суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Сам факт порушення Товариством податкового законодавством щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовується позивачем, спірним є питанням звільнення Товариства від відповідальності з підстав, визначених постановами судів попередніх інстанцій.

Щодо доводів позивача, погоджених судом апеляційної інстанції, стосовно не охоплення камеральною перевіркою питань своєчасності реєстрації податкових накладних.

Як правильно установлено судами попередніх інстанцій в основу застосування штрафу покладений акт камеральної перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час проведення перевірки відповідачем), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відтак, об'єктом перевірки за положеннями цього підпункту є серед іншого дані Єдиного реєстру податкових накладних. Саме аналізуючи дані цього реєстру податковий орган встановив порушення реєстрації податкових накладних позивачем за жовтень 2015 року, що і стало підставою для застосування штрафу.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функцій податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.

З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про те, що камеральною перевіркою, навіть в розумінні підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення податковим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку, достатніми є дані Єдиного державного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

На користь такого висновку свідчить також змістовне уточнення законодавцем правового регулювання цього питання шляхом доповнення з 1 січня 2017 року підпункту 75.1.1 абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Неприйнятними є висновки суду апеляційної інстанції про те, що відсутність до 1 січня 2016 року Порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого на виконання пункту 1201.3 статті 1201 Податкового кодексу України унеможливлює застосування до позивача штрафних санкцій. По-перше, на час застосування до Товариства штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями ця норма виключена на підставі Закону від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, по-друге, в незалежності від прийняття/неприйняття цього Порядку, який має на меті запровадити та впорядкувати процедурні питання застосування контролюючим органом штрафних санкцій, платник податків зобов'язаний своєчасно реєструвати податкові накладні, нести відповідальність за невиконання цього обов'язку, застосування якої є повноваженням контролюючого органу, більш того всі ці складові (обов'язок, відповідальність, компетенція) визначені безпосередньо нормами Податкового кодексу України.

Щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону № 1669-VII, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, Суд зазначає наступне.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Як установлено судом першої інстанції, відповідно до цих переліків місто Донецьк (місце попередньої реєстрації позивача) та місто Краматорськ (місце перереєстрації) включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону № 1669-VII передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як правильно установлено судом першої інстанції, позивач має сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати від 5 вересня 2014 року № 2888/05-4, яким Товариству відповідно до пунктів 102.6 - 102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації.

За змістом пункту 102.6. статті 102 Податкового кодексу України, граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків, зокрема мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально;

Штрафні санкції, визначені цим Кодексом, не застосовуються протягом строків продовження граничних строків подання податкової декларації згідно з цим пунктом.

Відповідно до підпункту 102.7.2 пункту 102.7. статті 102 Податкового кодексу України, дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.

За положеннями пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Висновуючись на аналізі положень статті 201 Податкового кодексу України, Суд зазначає, що податкова накладна є підставою для можливого отримання податкового кредиту у покупця та податкового обов'язку у продавця. Її відсутність не дає права включення до податкового кредиту будь-яких витрат щодо сплати податку.

Податкова накладна є звітним податковим документом, що підтверджує виникнення податкового обов'язку платника податків у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) і одночасно підтверджує право на податковий кредит у покупця - платника податків у зв'язку з придбанням таких товарів (робіт, послуг).

Реєстрація податкових накладних є однією із складових звітності платника податків перед податковим органом.

Відтак, Суд дійшов висновку, що дія обставин непереборної сили, засвідчена даним сертифікатом, розповсюджується на виконання обов'язків Товариства щодо реєстрації податкових накладних, як документів податкової звітності.

Враховуючи зазначене, Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач звільняється (на час проведення антитерористичної операції) від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань, а саме за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

В межах розгляду даної справи має місце неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що призвело до зміни мотивувальної частини судового рішення, яке відповідає закону, зазначене є підставою для зміни мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції відповідно до статей 351, 352 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (Дніпропетровське управління) задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року у справі № 805/808/17-а змінити в мотивувальній частині, в іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року залишити без змін, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер