Справа № 807/298/18
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Ужгород№ 807/298/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач, Ужгородське ОУПФ), яким просить визнати протиправною відмову Ужгородського ОУПФ у перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати; зобов'язати Ужгородське ОУПФ провести перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 27.09.2016р. № 18-347зп про заробітну плату для перерахунку пенсії у розмірі 70 % від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 1 січня 2016 року з урахуванням раніше здійснених витрат.

Ухвалою суду від 06.04.2018р., у відповідності до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом прийнято рішення про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29.09.2017р. позивач звернувся до Ужгородського ОУПФ із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та надав відповідну довідку Генеральної прокуратури України від 27.09.2017р. № 18-347зп. Листом від 11.10.2017р. № 02/3-166 Ужгородське ОУПФ відмовило позивачу у перерахунку пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру", мотивуючи тим, що з 01.06.2015р. пенсії за вислугу років не призначаються, а раніше призначені - не перераховуються на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. № 213-VІІІ. Таку відмову відповідача вважає незаконною, а висновки та мотиви безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідачем подано відзив на позов, згідно якого, зазначає, що в Ужгородського ОУПФ відсутні правові підстави для здійснення позивачеві перерахунку пенсії у відповідності до ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", положення якої втратили чинність. Крім того, що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки, на момент звернення до суду, відповідач ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку:

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Ужгородському ОУПФ з 25.09.2014р. та отримує пенсію за вислугу років прокурорів та слідчих, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 70 % від суми посадового окладу.

29.09.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського ОУПФ із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та надав відповідну довідку Генеральної прокуратури України від 27.09.2017р. № 18-347зп, згідно якої сума заробітної плати та інших фактично отримуваних виплат, що передбачені чинним законодавством як база для обчислення пенсії складає 19972,80 грн.

Листом Ужгородського ОУПФ від 11.10.2017р. № 02/3-166 позивача повідомлено про те, що п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення№ від 02.03.2015р. № 213 передбачено, що з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та митного кодексів України, Положення помічника-консультанта народного депутата України, та в зв'язку з наведеним, з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах визначених вищезазначеними законами, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з таким рішення відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам на час призначення пенсії позивачу (25.09.2014р.) були врегульовані Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 14.08.2014р., далі - Закон 1789) та згідно ст. 501-1, пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

01.10.2011р. вступив в силу Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. № 3668-VІ, яким внесено зміни до Закону України "Про прокуратуру", зокрема, змінено ст. 50-1 та викладено в такому змісті: пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону 1789І призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014р. № 76-VІІI, ч. 17 ст. 501 Закону 1789 (про перерахунок пенсії) викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Даний Закон згідно з пунктом 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01.01.2015р.

Поряд з цим, пп. 1 п. 3 розділу XII Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. № 1697-VII, що набрав чинності з 15.07.2015р. (далі - Закон 1697), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-XII, крім (зокрема) ч. ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1.

Відтак, положення ч. 17 ст. 50-1 Закону 1789, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність з дня набрання чинності Законом 1697, а саме: з 15.07.2015 року.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09.12.2015р. (набрала чинності з 01.12.2015р.) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії на підставі ч. 17 ст. 50-1 Закону 1789 - зазначена норма втратила чинність. Закон 1697 не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону 1697, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до Ужгородського ОУПФ із заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Ужгородське ОУПФ є територіальним органом виконавчої влади, яке в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами.

Крім іншого, право на перерахунок пенсії у позивача виникає за загальним правилом: або у разі збільшенням стажу, або збільшенням розміру заробітної плати (що має місце в межах спірних правовідносин) та може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Наведені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був гарантований ст. 50-1 Закону 1789 при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України. Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (яким ч. 18 ст. 50-1 Закону 1789 та ч. 20 ст. 86 Закону 1697 викладено у новій редакції) не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011р. №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність), Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи наведені положення джерел права, з 01.12.2015р. (початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013) та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом 1697 (яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури), пенсії, що були призначені за ст. 50-1 Закону №1789 - не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії.

Такий висновок відповідає правовій позиції, яку висловив Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішеннях від 21.02.2018р. у справі № 415/1186/16-а (номер рішення ЄДРСР 72366856), від 02.03.2018р. у справі №264/1617/17 (номер рішення ЄДРСР 72554027) та від 06.03.2018р. у справі № 344/12381/16-а (номер рішення ЄДРСР 72605426).

Виходячи з наведеного, позовні вимоги є необґрунтованими та суперечать положенням законодавства, в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 139 КАС України, судові витрати не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 77, 139, 243, 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 2 код 40384233) про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі розгляду справи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті