Справа № 824/136/18-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/136/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондарюк О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

16 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

за участю: секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області в якому просив визнати протиправною бездіяльність Кіцманської місцевої прокуратури Чернівецької області щодо ненадання відповіді на запит від 20.01.2018 року та зобов'язати відповідача надіслати на електронну адресу позивача інформацію з якої конкретної дати та з яких законних підстав він набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007 від 15.04.2013 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27.02.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що у відповіді на запит від 20.01.2018 року, запитувана позивачем інформація відсутня, оскільки він не просив надати інформацію про те, коли винесене повідомлення про підозру, а коли він набув статусу підозрюваного.

23.04.2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивований тим, що у відповіді на звернення позивача, останньому надано чітку та повну відповідь щодо його процесуального статусу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового прцесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Кіцманської місцевої прокуратури з запитом про надання інформації, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", в якому просив повідомити з якої конкретної дати та з яких законних підстав, із зазначенням норм закону, на думку сторони обвинувачення, він набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007 від 15.04.2013 року.

Листом №89-198-15 від 01.02.2018 року перший заступник керівника Кіцманської місцевої прокуратури радник юстиції ОСОБА_5 надав позивачу відповідь на запит з якого слідує, що у провадженні начальника СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження № 0000007 від 15.04.2013 року, в якому позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191 КК України. Також зазначено, що питання його процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, неодноразово було предметом розгляду слідчих суддів та колегії суддів на стадії досудового розслідування, водночас в жодному із вказаних рішень не встановлено порушення прав позивача та підтверджено статус підозрюваного. (ухвали № 716/1255/17 від 07.08.2017, № 716/1255/17 від 23.08.2017 та інші ). 22.08.2014 року заступником начальника СВ ЛВ на ст.Чернівці УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_7 за погодженням із заступником Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_8 винесено позивачу повідомлення про підозру. 01.10.2014 року виконувачем обов'язків прокурора Чернівецької області відповідно до вимог ст.ст. 480-481 КПК України складено повідомлення про підозру позивачу у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 КК України. Встановлено, що з даного приводу ОСОБА_4 звертався до слідчого судді, яким 14.07.2015 року винесено ухвалу, якою його скаргу задоволено частково, а саме-не встановлено порушень чинного законодавства в частині повідомлення про підозру 22.08.2013 року.

Вважаючи, що відповідач всупереч вимог Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про інформацію надав відповідь на звернення, в якій відсутня запитувана інформація, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що під час судового розгляду справи, факту вчинення протиправних дій працівниками прокуратури встановлено не було, оскільки на запит позивача, останньому надано повну відповідь.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України, держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР, який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони та захисту інформації, врегульовано Законом України "Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Абзацом 2 частини 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" визначено, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» регламентовано, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

При цьому, статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Вимоги статті 19 Закону України «Про звернення громадян» покладають на органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень обов'язок: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Кіцманської місцевої прокуратури з запитом про надання інформації, в якому просив повідомити з якої конкретної дати та з яких законних підстав, із зазначенням норм закону, на думку сторони обвинувачення, він набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007 від 15.04.2013 року.

Із відповіді на запит позивача, оформленої листом №89-198-15 від 01.02.2018 року за підписом першого заступника керівника Кіцманської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_5 вбачається, що з приводу порушених у зверненні позивачем питань, відповідачем надано вичерпну відповідь.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що більш конкретна інформація щодо кримінального провадження може бути отримана позивачем згідно вимог КПК України, а не згідно Закону України "Про звернення громадян".

Отже, зважаючи на те, що відповідачем надано відповідь по суті поставлених позивачем питань то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального т права.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 травня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10