Справа № 280/952/17
Суддя: Щербаченко І. В.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/952/17
Провадження № 2-а/280/20/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Щербаченко І. В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання невстановленими та неоприлюдненими Коростишівською міською радою розміру фактичних витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить: визнати невстановленим та неоприлюдненим Коростишівською міською радою розміру фактичних витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію; встановити відсутність компетенції у Коростишівської міської ради щодо вимоги плати за копіювання або друк інформації до встановлення розміру фактичних витрат на копіювання та друк документів. В обґрунтування позову вказує, що 22.06.2017 він звернувся до відповідача із запитом на інформацію на підставі і в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації». У запиті він просив надати такі відомості: 1. Копію рішення міської ради про передачу за період з 01.01.2009 по 01.06.2017 у власність земельних ділянок із земель комунальної власності. 2. Прізвища, імені, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, яким за період з 01.01.2009 по 01.06.2017 передано у власність земельні ділянки із земель комунальної власності, із зазначенням площі, цільового призначення та місця розташування земельних ділянок. У запиті позивач просив надати відповідь у визначений Законом строк як на поштову, так і на електронну адресу позивача, які були вказані у зверненні. 26.06.2017 відповідачем йому було надано відповідь про те, що копії запитуваних рішень можуть бути надані у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 23.01.2017 №6 «Про затвердження граничних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію», рахунок на оплату послуг не надано, а повідомлено про можливість отримання рахунку у фінансово-господарському відділі Коростишівської міської ради. Позивач стверджує, що рішення виконавчого комітету від 23.01.2017 №6 не може бути документом, який свідчить про встановлення фактичного розміру витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію, судячи з його змісту, де жодного слова та вказаних сум про фактичні витрати немає. Вказане рішення не оприлюднено в жодному з друкованих засобів масової інформації, на сайті не розміщено інформації про розмір фактичних витрат, отже відповідач не визначив розмір фактичних витрат та не оприлюднив.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Коростишівською міською радою було надано вичерпну відповідь 26.06.2017 на запит позивача від 22.06.2017, яку останній отримав 27.06.2017. Відповідно до вказаної відповіді отримання копій рішень на паперових носіях, чисельність яких становить близько 123 сторінки, буде можливим після сплати коштів на рахунок Коростишівської міської ради за копіювання або друк. Представник відповідача заперечує твердження позивача щодо того, що Коростишівська міська рада не визначила розмір витрат на копіювання та друк та не оприлюднила в засобах масової інформації. Рішення виконавчого комітету від 23.01.2017 №6 було оприлюднено на офіційному сайті Коростишівської міської ради.

У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, та наявності в матеріалах справи заяв з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе судовий розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, що відповідає положенням частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, викладені у позовній заяві та у відзиві, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 30.09.2013 року №11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації»: Закон України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що доступ до інформації забезпечується двома шляхами: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 21 Закону №2939-VІ визначено, що інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 23.01.2017 №6 «Про затвердження граничних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію» затверджено витрати на 2017 рік на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію згідно додатку, що додається, у разі задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більше як 10 сторінок. У додатку до вказаного рішення зазначено витрати на послуги, що надаються /а.с.40/. Вказане рішення оприлюднено відповідачем на своїй веб-сторінці - http://korostyshiv-rada.gov.ua/. Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання невстановленими та не оприлюдненими відповідачем витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію, слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині встановлення відсутності компетенції Коростишівської міської ради щодо вимоги плати за копіювання або друк інформації суд зазначає таке.

Положеннями частини 1 статті 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, отже, Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

У ч. 5 ст. 160 КАС України визначено які вимоги може містити адміністративний позов.

Як зазначалось вище, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Під спорами щодо компетенції розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб'єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Отже, ОСОБА_1 не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред'явлення позову щодо визнання наявності чи відсутністі компетенції (повноважень) у відповідача, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-10, 73-77, 90, 205, 246, 250, 255, 264-265, 295 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання невстановленими та неоприлюдненими Коростишівською міською радою розміру фактичних витрат на копіювання та друк документів, що надаються за запитом на інформацію.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя І. В. Щербаченко

Рішення прийняте та складене 16 травня 2018 року.