Справа № 813/2691/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року

Київ

справа №813/2691/16

адміністративне провадження №К/9901/18640/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 (суддя - Кухар Н.А.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 (головуючий суддя - Гінда О.М., судді: Качмар В.Я., Ніколін В.В.) у справі № 813/2691/16 (№876/7828/16) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ейсіпі Україна» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ейсіпі Україна» (далі - ТОВ «Ейсіпі Україна») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 24.06.2016 № 209000012/2016/200113/1 від та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів від 24.06.2016 № 209140000/2016/00244.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав про безпідставність прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), зокрема й на підтвердження транспортних витрат. Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017, позовні вимоги задоволено.

Рішення судів мотивовано безпідставністю коригування митницею митної вартості за резервним методом, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару за першим методом.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Львівська митниця ДФС оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Львівська митниця ДФС посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статі 58 Митного кодексу України.

Так, у касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу, оскільки подані документи не містили всіх даних щодо складових митної вартості ввезеного товару, а саме витрат на транспортування товару до моменту його ввезення на митну територію України, у зв'язку з чим митницею обґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товару.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, між ТОВ «Зернофф» (далі - продавець) та ТОВ «ЕЙСІПІ Україна» (далі - покупець) укладено договір поставки рідкого діоксиду вуглецю (СО2) від 09.06.2016 № КТ_ЗФ_44/2016.06.09.

Згідно умов договору позивач отримав у власність діоксиду вуглецю (СО2) на умовах Інкотермс-2010: FCA (м. Кишинів), із заводу у м. Кишинів, Молдова, рідкий діоксин вуглецю, код УКТЗЕД , країна виробництва - Молдова, вага брутто - 18760 кг, за ціною 55 євро за тонну без ПДВ.

Відповідно до рахунку-фактури від 22.06.2016№ 384-16, загальна вартість товару становила 1031, 80 євро.

Перевезення товару здійснювалося ПП «Металомонтаж» на підставі укладеного з ТОВ «ЕЙСІПІ Україна» договору про надання транспортно-експедиційних послуг та послуг з перевезення безпечного вантажу автомобільним транспортом від 05.05.2014 № 0505-14 з врахуванням додатку до Договору від 01.06.2016 № 41.

Відповідно до рахунку фактури про транспортно-експедиторські послуги від 23.06.2016 № 253 транспортно-експедиційні витрати при перевезенні двоокису вуглецю (СО2) за маршрутом Львів (Україна) - Кишинів (Молдова) - Львів (Україна) становили 21075,36 грн., в тому числі: м. Львів - м. Мамалига відстань 374 км по тарифу 15,87 на суму 5935,38 грн.; м. Мамалига - м. Кишинів відстань 290 км по тарифу 15,87 на суму 4602,30 грн.; м. Кишинів - м. Мамалига відстань 290 км по тарифу 15,87 на суму 4602,30 грн.; м. Мамалига - м. Львів відстань 374 км по тарифу 15,87 на суму 5935,38 грн., всі суми обчислені без врахування ПДВ. Транспортно-експедиційні послуги та витрати по страхуванню включені в тариф.

Для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України згідно Договору від 09.06.2016 № КТ_ЗФ_44/2016.06.09, позивачем 24.06.2016 подано митну декларацію № 209140000/2016/024956 на вантаж: діоксин вуглецю (СО2), зріджений, охолоджений, використовується в харчовій промисловості, в автоцистерні, згідно електронного інвойсу, із заявленою вартістю 1031,80 євро, витрати на транспортування в сумі 4602,30 грн. (вартість перевезення від місця відвантаження м. Кишинів, Молдова до митного поста Мамалига, Україна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем також подані: комерційна пропозиція продавця про придбання діоксин вуглецю від 09.06.2016, договір від 05.05.2014 № 0505-14 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом з додатком від 01.06.2016 № 41, рахунок-фактура на транспортні витрати від 23.06.2016 № 253, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 22.06.2016 № 385205, інвойс від 22.06.2016№ 384-16, зовнішньоекономічний договір від 09.06.2016 № КТ_ЗФ_44/2016.06.09, договір про надання митно-брокерських послуг від 01.06.2013 № 4/13, сертифікат походження від 22.06.2016 СТ-1 № 121789, експортна декларація відправника від 22.06.2016 № 3580.

Проте, 24.06.2016 Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000012/2016/200113/1 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2016/00244.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач мотивував тим, що при здійсненні аналізу документів, які подані позивачем для митного контролю та митного оформлення товарів, встановлено, що декларантом невірно зазначений розмір транспортних витрат що формують митну вартість, а саме: не включення витрат, понесених перевізником на подачу транспортного засобу до місця завантаження товару.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

В свою чергу, відповідачем як суб'єктом владних не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стосовно тверджень відповідача, що декларантом невірно зазначений розмір транспортних витрат що формують митну вартість, а саме: не включення витрат, понесених перевізником на подачу транспортного засобу до місця завантаження товару, слід зазначити за змістом пункту 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Дана норма не передбачає необхідності включення до митної вартості товарів витрат на переміщення транспортного засобу, коли він не переміщує товари.

На підстави викладеного, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування спірних рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильними та підлягають залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду