Справа № 712/14227/17
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Коротких А.Ю.,
суддів: Файдюка В.В.,
Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання здійснити дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання здійснити дії.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року позов задоволено частково. «Зобов`язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, м. Чорнобиль з 29 квітня до 04 травня 1986 року, з урахуванням посадового окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі в сумі 62,61 крб.; обрахувати 6 днів в чотирьохкратному розмірі 125,2 крб.; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 29 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року в сумі 500 крб.; одноразової винагороди за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер з 29 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року в сумі 1000 крб.; врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 31,98 крб., без їх виплати, для перерахунку пенсії та видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зоно відчуження Чорнобильська АЕС, м. Чорнобиль, відповідно до якої заробітна плата складає 1719,79 крб. В іншій частині позовних вимог відмовлено.» (за текстом резолютивної частини рішення суду першої інстанції).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 29 квітня до 04 травня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції і внаслідок цього має захворювання, пов`язане з виконанням вказаних робіт у 1986 році, його визнано інвалідом І групи, він належить до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та має статус інваліда війни, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2003 року.
Згідно з довідкою № 27 від 16 березня 2001 року позивач в 1986 році брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме - з 28 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року в м. Прип`ять виконував службові обов`язки, при цьому отримав дозу радіаційного опромінювання 26,82 Бер.
Відповідно до даних довідки № 14/8-66 від 18 лютого 2016 року позивач, перебуваючи на посаді інспектора дивізіону дорожньо-патрульної служби ДАІ УВС Черкаського облвиконкому в званні старшого сержанта міліції, брав участь у заходах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком № 1, який затверджено постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.
Згідно з даними довідки № 166 від 21 березня 2016 року позивачу за роботу (службу) в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль з 29 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, з 01 травня 1986 року до 04 травня 1986 року за місцем роботи (служби) УВС Черкаського облвиконкому на посаді інспектора Дивізіона ДПС ДАІ посадовий оклад 160 крб. виплачена заробітна плата в сумі 125,88 крб. Оплата за підвищеними посадовими окладами по зонах небезпеки провадиться виходячи з установленого у зоні відчуження 6-годинного робочого дня та 6-денного (36-годинного) робочого тижня. В довідці визначено кратність 6 днів - 3, хоч відповідно до норм чинного законодавства має бути 6 днів в чотирьохкратному розмірі, подвійна заробітна плата, винагорода за радіоактивне переопромінення в період з 29.04.1986 року по 04.05.1986 року більше 50 мілізівертів (у позивача - 268,2 мілізівертів) та одноразова винагорода за переопромінення за 1986-1987 роках в 25 бер (у позивача - 26,82 бер) з 29.04.1986 року по 04.05.1986 року.
25.09.2017 року позивач звернувся із письмовою заявою до голови Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо видачі довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, м. Чорнобиль, з урахуванням всіх видів оплати, які передбачені чинним законодавством.
Однак листом № 12/3-84 від 10.10.2017 року позивачу було відмовлено, з посиланням на те, що ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області керувалась нормами чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та при зазначені відомостей про розмір заробітної плати позивача за період роботи у зоні відчуження діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом таємно щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа таємно та для службового користування стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.
У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986 - 1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.
Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.
Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.
Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.
Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.
Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.
Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.
Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.
Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.
Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23 вересня 1986 року № 136 с Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних.
Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 року (К/800/38136/15) та в ухвалі від 21 січня 2016 року (К/800/43268/15).
Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 29 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року в сумі 500 крб.; одноразової винагороди за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер з 29 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року в сумі 1000 крб.; врахування збереженого заробітку за дні роботи в зоні відчуження в сумі 31,98 крб., без їх виплати, для перерахунку пенсії та видання довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зоно відчуження Чорнобильська АЕС, м. Чорнобиль, відповідно до якої заробітна плата складає 1719,79 крб., колегія суддів зазначає наступне.
Виплата премії (винагороди) за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС жодними нормативно-правовими актами не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.
Так, виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. проводилася за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт згідно розпорядження РМ СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року та не поширювалася на працівників органів внутрішніх справ розпоряженням РМ СРСР № 1031 рс від 23 травня 1986 року.
Не була вона передбачена і розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1006-р від 25 листопада 1993 року, яким було дозволено МВС України перерахувати грошове забезпечення співробітників апарату МВС - учасників ЛНА на ЧАЕС, віднесених до категорії 1, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, за період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.
Розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року було передбачено виплату особам молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ у розмірі 500 руб. лише в тому випадку, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації у зв`язку з чим не допускається для подальшої роботи у відповідних зонах небезпеки.
Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС передбачено, що виплата добових у розмірі 3 руб. 50 коп. дозволялася за рішенням міністерств та відомств.
Виплата грошової компенсації замість безкоштовного харчування з розрахунку 2 руб. 85 коп. за добу зазначеною постановою не передбачалась взагалі.
Таким чином, частина спірних виплат не була передбачена чинним на той час законодавством, а інші не мали обов`язкового характеру і могли здійснюватися за наявності відповідних рішень органів управління.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку про відсутность правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання здійснити дії.
Аналогічна позиція підтримана ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 березня 2018 року у справі № 369/9592/17.
З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 315 КАС України, приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2018 року скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядок і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.