Справа № 398/1269/18
Суддя: Орловський В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1269/18
Провадження №: 2-а/398/73/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" травня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Орловського В.В.,

за участю секретаря Шостак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративої відповідальності,

вставновив:

20 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, у якому просить визнати неправомірними дії поліцейського щодо винесення постанови та скасувати винесену відповідачем постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 12 квітня 2018 року серії ЕАА №357807 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог позивач, посилається на те, що 12 квітня 2018 року його зупинив поліцейський Кулик І.М. та повідомив про вчинення правопорушення, а саме те, що символи заднього номерного знаку автомобіля позивача не було чітко видно з відстані 20 м. Ткаченко В.І. не погодився з поліцейським і заперечував наявність у його діях правопорушення, зазначивши, що жодних замірів видимості номерного знаку поліцейські не провели, однак поліцейський виніс зазначену постанову та наклав штраф 170 грн. Позивач також посилається на відсутність будь-яких доказів вчинення правопорушення, оскільки такі не додані до постанови від 12 квітня 2018 року. Також позивач посилаються на те, що ч.6 ст.КУпАП не передбачає відповідальності за невідповідність освітлення у разі його наявності вимогам ДСТУ 3649:2010, а лише передбачає відповідальнісать за невідповідність номерного знаку вимогам стандартів або відсутність освітлення. При цьому державний номерний знак автомобіля позивача відповідає ДСТУ 4278:2006.

У відзиві відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Поліцейський зазначив, що освітлення номерного знака автомобіля ОСОБА_1 було синім, тому не відповідало вимогам п.6.1.5 ДСТУ 3649 і не дозволяло визначити символи номерного знаку. Поліцейський стверджує, що на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував проти факту освітлення номерного знаку ліхтарем синього кольору і ці пояснення були прийняті до уваги поліцейським під час розгляду справи і винесення постанови.

Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області надіслало до суду письмові пояснення, зміст яких ідентичний відзиву відповідача.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений у порядку ст.268 КАС. У відзиві просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області у судове засідання не з'явився. У письмових поясненнях просив розглядати справу без його участі.

Визнаючи неявку сторін такою, що не перешкоджає розгляду справи, суд керується ч.3 ст.268 КАС, відповідно до якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Беручи до уваги пояснення позивача, відзив та пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 12 квітня 2018 року інспектор поліцейський рядовий поліції УПП у м. Кременчуці Кулик Ігор Миколайович виніс постанову серії серії ЕАА №357807 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. У постанові зазначено, що Кулик І.М. керував транспортним засобом ВАЗ 21104 ВА7671АМ, 12 квітня 2018 року о 05.10 у Креманчуці по вул Л. Халаменюка, 2, державний номерний знак якого не відповідає вимогам стандарту ДСТУ 36491, чим порушив п.2.9.в ПДР, вчинивши таким чином правопорушення - керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП. Постановою накладено штраф у розмірі 170 грн. У графі "до постанови додається" відсутні відомості.Постанова підписана поліцейським і ОСОБА_1

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до роз'яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадківпритягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз'яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, суд дійшов висновку про те, що відповідачем неправомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо недоведеності порушення ним Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

На підставі вищенаведених норм законодавства, а також враховуючи те, що позивач стверджує, що заперечував проти вчинення ним правопорушення і сказав про це поліцейському, і ці твердження позивача не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про те, що відповідач неправомірно застосовував скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП, зокрема скласти протокол про адміністративне правопорушення, відібрати пояснення, зібрати докази, забезпечити право на захист.

Складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Відповідач не надав таких доказів разом з відзивом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. Відсутні докази для підтвердження як версії позивача про те, що поліцейський притягнув його до відповідальності за те, що його номерний знак не було видно з відстані 20 метрів і зауваження поліцейського не стосувались кольору освітлення, так і версії відповідача про те, що у ОСОБА_1 визнавав свою вину і номерний знак дійсно не відповідав вимогам державного стандарту.

В оскаржуваній постанові серії БР №239069 від 27.11.2017 року відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. Також у цій постанові не зазначено у чому саме полягало порушення водієм ОСОБА_1 вимог ДСТУ 3649. Відсутність чіткого опису порушення - відсутність видимості знаку з 20 метрів або є невідповідний колір підсвітки номерного знаку - унеможливлює правильну кваліфікацію дій водія та обмежує його право на захист, оскільки він не може знати у чому саме його обвинувачують.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, суд вважає вину ОСОБА_1 недоведеноюта приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що поліцейським рядовим поліції УПП у м. Кременчуці Куликом І.М., прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності необґрунтовано, з порушенням порядку розгляду справи, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 77, 241-243, 246 КАС України, ст.ст. 222, 247, 251, 258, 268, 276, 283, 287, 288 КУпАП, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича при винесенні постанови від 12 квітня 2018 року серії ЕАА №357807 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Скасувати постанову від 12 квітня 2018 року серії ЕАА №357807, винесену інспектором поліцейським рядовим поліції УПП у м. Кременчуці Куликом Ігорем Миколайовичем про про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП. та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 272, 286, 297 і п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Орловський В.В.