Справа № 820/1452/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 травня 2018 р. № 820/1452/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ділбаряна А.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,62495, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків,61002), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області Бех О.В. (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002,) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_3, з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №1267 від 29 листопада 2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення на працівників відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління "КОРД" ГУ НП в Харківській області" в частині притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №30 о/с від 08.02.2018 "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 /0086439/, начальника 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління "Корпусу оперативно-раптової дії" ГУНП в Харківській області, з 08.02.2018.

- поновити ОСОБА_3 на посаді начальника 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління "Корпусу оперативно-раптової дії" ГУ НП в Харківській області.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 лютого 2018 року по день прийняття рішення суду.

В обґрунтування поданого позову вказано, що позивач проходив службу на посаді начальника 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління "Корпусу оперативно-раптової дії" ГУ НП в Харківській області. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1267 від 23.11.2017 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Позивач не погодився з таким рішенням відповідача та зазначив, що вважає його протиправним, оскільки, на думку позивача, відповідач неправомірно застосував до нього крайній захід дисциплінарного впливу, оскільки позивач позитивно характеризувався на роботі та не притягався до будь-якого виду відповідальності, обраний вид дисциплінарного стягнення не відповідає тяжкості дисциплінарного проступку. Окремо позивач зазначив, що підставою для звільнення його зі служби було притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що, на думку позивача не доводить факт керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, оскільки фактично відсутні докази керування позивачем автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення про притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Представник відповідача зазначив, що в ході службового розслідування, проведеного у відповідності до вимог чинного законодавства, встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Так, перебуваючи на службі в поліції, позивач в позаслужбовий час, був зупинений працівниками патрульної поліції під час керування автомобілем, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, від проходження огляду позивач відмовився, поводився неетично з працівниками поліції, намагаючись покинути місце події, відмовляючись виконувати їх вимоги, що є грубим порушенням службової дисципліни, а тому він підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з поліції. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 не погодився з доводами відзиву на позов та надав відповідь на відзив, в якому просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову в проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння, отже, на думку представника позивача, відсутні належні докази керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, також представник позивача вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції не є пропорційним, та на думку представника позивача, не є зрозумілим, чому до позивача не застосовано більш м'яке дисциплінарне стягнення, з урахуванням його заслуг та відсутності стягнень. Також представник позивача посилався на те, що спірний наказ прийнятий на підставі Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, а мав прийматися на підставі Дисциплінарного статуту Національної поліції України та саме Дисциплінарний статут Національної поліції України має розповсюджуватися на правовідносини, що склалися у цій справі.

Представник позивача - ОСОБА_3 - ОСОБА_1 - в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_2 - в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області Бех О.В. - в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свого представника в судове засідання не направив, заяв, клопотань та пояснень не надав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив такі обставини.

Позивач 07.11.2015 був прийнятий на службу до Головного Управління Національної поліції в Харківській області. З 25.07.2017 проходив службу на посаді начальника 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» Головного управління Національної поліції в Харківській області, що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією послужного списку (а.с. 16-17, 53-58)

На підставі наказу ГУНП в Харківській області від 14.11.2017 № 1567 за фактом подій за участі працівників відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУНП в Харківській області, з урахуванням вимог п. 2.1 та 2.2.5 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 відносно позивача призначено службове розслідування. (а.с. 65)

За результатами службового розслідування за фактом подій за участі працівників відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «Корд» ГУ НП в Харківській області 24.11.2017 Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області генерал поліції третього рангу Бех О.В. погодив висновок службового розслідування, відповідно до якого, зокрема, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. (а.с.75-80)

Як вбачається зі змісту вказаного висновку та матеріалів службового розслідування, копії яких долучені до матеріалів справи, 11.11.2017 до ГУНП в Харківській області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 08.30 за адресою: вул. Матюшенка, 14, м. Харків, працівниками УПП у м. Харкові за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 було зупинено автомобіль «SKODА ОСТАVІА», н.з. НОМЕР_2, за кермом якого знаходився начальник 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» Головного управління Національної поліції України Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта вища, в ОВС з 24.06.2014, в НПУ з 07.11.2015, в посаді з 25.07.2017, спеціальний жетон 0086439, діючих дисциплінарних стягнень не має, перебував поза службою у цивільному одязі без табельної вогнепальної зброї, який мав ознаки алкогольного сп'яніння.

Від громадянина ОСОБА_6 11.11.2017 екіпажу № 805 надійшла інформація, що на парковці супермаркету «Рост», розташованого біля станції метро «Київська», знаходиться автомобіль «SKODА ОСТАVІА», н.з. НОМЕР_2, водій та пасажир якого знаходяться у стані алкогольного сп'яніння.

Автомобіль було зупинено за адресою: вул. Матюшенка, 14. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_3, який замість передбачених п. 2.1 ПДР України документів спочатку пред'явив службове посвідчення та спеціальний жетон працівника поліції, та мотивуючи службою в поліції, повідомив, щоб їх відпустили. Пасажир, який знаходився на задньому сидінні також відрекомендувався працівником поліції, пред'явивши відповідне службове посвідчення.

Під час оформлення постанови про адміністративне правопорушення у водія ОСОБА_3 були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, тому останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Від проходження огляду ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків та знову попросив їх не затримувати, мотивуючи тим, що вони їх колеги.

За фактами виявлених адміністративних порушень працівниками УПП у м. Харкові відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (серії БР № 207176) та винесено постанову серії ЕАА № 206658 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Проведеним службовим розслідуванням підтверджено, що 11.11.2017 начальник 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, за наявності явних ознак алкогольного сп'яніння, у присутності двох свідків відмовився від пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

На підставі висновку службового розслідування Начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області генерал поліції третього рангу Бехом О.В. видано наказ про накладення дисциплінарного стягнення на працівників відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «Корд» ГУ НП в Харківській області №1267 від 29.11.2017, яким, зокрема, за порушення службової дисципліни, вимог ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, поширеного на поліцейських Законом України № 901 -VIII, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», невиконання вимог ПДР України, а також вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, начальника 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. (а.с.81-82)

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 08.02.2018 № 30 о/с (а.с.83) на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 начальника 3-го відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління «КОРД» ГУНП в Харківській області звільнено з 08.02.2018, з виплатою компенсації за невикористану частину відпустки, що підтверджується витягом з такого наказу (а.с.83)

Вважаючи звільнення з поліції незаконним, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку оспорюваним наказам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За змістом пункту шостого частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас, згідно з пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року №901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Станом на момент розгляду справи Дисциплінарний статут Національної поліції України не набрав законної сили, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Верховної Ради України - http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc4_1?pf3511=59106.

Таким чином, посилання представника позивача на те, що при притягненні позивача до відповідальності відповідач мав керуватися положеннями Дисциплінарного статуту Національної поліції України є необґрунтованим та не доводить правомірності заявленого позову, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» не набрав законної сили, а дію Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» було поширено на правовідносини, що виникають у зв'язку з проходженням служби в органах Національної поліції пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року №901-VIII.

Так, статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначає, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Згідно положень указаної статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачені строки накладення дисциплінарних стягнень.

Згідно цієї статті дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Виконання дисциплінарних стягнень передбачено статтею 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідно до указаної статті дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Крім цього, варто зазначити, що порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073 (далі - Інструкція №230).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно підпунктів 2.2.5, 2.2.20. пункту 2.2. Інструкції №230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою рядового і начальницького складу адміністративного правопорушення; отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Пунктами 5.1. - 5.4 Інструкції №230 визначено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування). Якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового і начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Особа рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Як вбачається зі встановлених судом обставин справи, відповідачем було дотримано порядок та строки проведення службового розслідування відносно позивача, а також дотримано порядок та строки накладення і виконання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції, позивач в ході проведення службового розслідування надавав письмові пояснення, також письмові пояснення були відібрані від інших осіб, які брали участь у події, пов'язаної з зупинкою автомобіля під керуванням позивача через порушення Правил дорожнього руху.

Тобто дотримано наведені вище вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції №230, що фактично позивачем та його представником в ході судового розгляду справи не заперечувалось.

При цьому суд зазначає, що згідно статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Право накладати дисциплінарні стягнення відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України віднесено до компетенції відповідача за результатом службового розслідування та не пов'язано з рішенням суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Законом не встановлено для відповідача обов'язку неприйняття висновку службового розслідування та ненакладення на його підставі дисциплінарного стягнення на працівника поліції до набрання законної сили рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно такого працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням позивача, у якого під час оформлення постанови про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858.

У зв'язку з цим позивачу було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку. Від проходження огляду ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків, що дало підстави для складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Так, згідно частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2018, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 30.01.2018, розглянуто адміністративний матеріал, що надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1), проживає за адресою: АДРЕСА_1, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_3 визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В постанові Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2018 судом спростовано посилання позивача та свідків про те, що ОСОБА_3 не перебував за кермом під час зупинки транспортного засобу, а пересів туди вже після зупинки транспортного засобу, через що таке посилання представника позивача суд вважає необґрунтованим.

Щодо посилання представника позивача на те, що позивача притягнуто до відповідальності за відмову від проходження від медичного огляду, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та відсутність належних та допустимих доказів того, що позивач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Фактично, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів свідчить про те, що така особа свідомо ухиляється від притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач на підставі наявних у нього адміністративних матеріалів та відібраних в ході службового розслідування пояснень позивача та свідків, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем грубого порушення службової дисципліни, за що поліцейський має бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Стосовно застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, то суд погоджується з твердженням відповідача про те, що керування працівником поліції транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння (з ознаками алкогольного сп'яніння при відмові особи, яка керує транспортним засобом, проходити медичний огляд на стан сп'яніння) є грубим порушенням службової дисципліни, принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, підриває авторитет Національної поліції.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача, а також шкоду, завдану авторитету органів поліції.

Також суд зазначає, що особовий склад відділу з проведення спеціальних операцій (штурмового) управління "КОРД" ГУ НП в Харківській області, в тому числі позивач, були ознайомлені 22.02.2017 з інформацією про те, що у разі документування чи виявлення факту керування працівниками будь-якими транспортними засобами в стані сп'яніння, до них буде прийматися рішення щодо звільнення зі служби в поліції. Також, у разі відмови від проходження огляду на стан сп'яніння настає така сама відповідальність, як і за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння. (а.с.86-99, 91), про що не заперечував позивач у письмових поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Виходячи з наведеного, особи рядового і начальницького складу поліції зобов'язані дотримуватись службової дисципліни і в позаслужбовий час.

До того ж, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є виключно правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем обґрунтовано та правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, який заперечував проти позову, доведено вчинення позивачем грубого порушення службової дисципліни, а також доведено обґрунтованість обрання такого виду стягнення як звільнення.

Водночас твердження позивача про відсутність у відповідача підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності спростовуються вищевикладеним.

Оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень прийнято з дотриманням критеріїв, наведених в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд приходить до висновку про законність звільнення ОСОБА_3 з поліції, а тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,62495, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Начальник Головного управління Національної поліції в Харківській області Бех О.В. (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002,) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14 травня 2018 року.

Суддя Білова О.В.