Справа № 826/2470/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2018 року № 826/2470/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаУправління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи
провизнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач), третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем необґрунтовано відмовлено у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни ОСОБА_1. Позивач зазначає, що видана йому довідка Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації є достатнім підтвердженням його участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Необхідність надання будь-яких інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Також вказаною ухвалою було зобов'язано відповідача надати суду, протягом 15-ти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, відзив на позовну заяву та всі докази, які наявні у відповідача та запропоновано третій особі надати суду письмові пояснення з приводу предмету позову.

Відповідач надав суду у встановлений строк відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову зазначивши наступне. Право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають особи, які залучалися для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і працювали в складі зведених загонів Київської, Житомирської та Чернігівської областей, сформованих на базі об'єднань «Хімволокно» та надали документ про участь у вищезазначених формуваннях ЦО в якому є наказ чи розпорядження штабу ЦО та інформацію про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Окрім того, в роз'ясненнях Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи наголошується, що у зв'язку з тим, що План ЦО в період аварії на ЧАЕС не вводився, не було відповідного доручення Уряду СРСР, то працівники які залучалися для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від інших міністерств і відомств і стали інвалідами внаслідок пов'язаних з цим захворювань, не можуть бути віднесені до осіб, що підпадають під дію вимог частини другої пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а чинність пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, органами управління у справах ЦО, створеними у складі підприємств, установ, організацій. Умови визначення правового статусу та гарантії соціального захисту цих категорій осіб визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У відповіді від ДСП «Чорнобильська АЕС» № 01.1-14/164-2 від 19.10.2017 зазначено, що в архіві ДПС ЧАЕС відомості, які підтверджують факт залучення позивача до складу формувань цивільної оборони для участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 - 1987 pp., відсутні.

Третя особа у встановлений судом строк надала пояснення суду, в яких зазначала, що надані позивачем пояснення та документи по суті справи вважають достатніми, а позов - таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, має другу групу інвалідності безстроково, згідно висновку МСЕК МОЗ України від 07 лютого 2006 року захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС.

З огляду на вищезазначене, 23 жовтня 2017 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про визнання інвалідом війни та видачі йому посвідчення відповідного зразка.

Проте, листом від 22 грудня 2017 року №106-51-0/6143 Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило позивачу у визнанні відповідного статусу та видачі посвідчення, посилаючись на те, що підприємство на якому працював позивач не входило до складу формувань Цивільної оборони.

Позивач вважає таку відмову Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни неправомірною та просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати останнього встановити статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни ОСОБА_1.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 зазначеного Закону, до інвалідів війни належать також інваліди з числа: осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Позивач зазначає, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, має посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І-ї категорії, а також зазначив що був залучений до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони, має інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, тому відповідно до пункту 9 частини другої 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання статусу "Інвалід війни".

Відповідачем цей факт заперечується з підстав того, що, на його думку, позивач є особою, яка має лише статус постраждалої в мирний час особи, внаслідок Чорнобильської катастрофи і не може бути віднесений до осіб, які дійсно належать до учасників війни, оскільки доказів залучення позивача до формувань Цивільної оборони не надано, а тому в позивача відсутні правові підстави для визначення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд не погоджується з твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював слюсарем монтажником VI розряду в 1-му відділі спеціалізованого госпрозрахункового підприємства Виробничого об'єднання «Укроргавтотранс», правонаступником якого, після реорганізації в 1988 році, став «ДержавтотрансНДІпроект».

Згідно маршрутного листа, ОСОБА_1 був командирований на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відпрацьований час складає 524 годин (м. Чорнобиль - 192 години (з 16.10.1986 по 18.10.1986 - 12 годин; з 13.08.1987 по 15.08.1987 - 26 годин; з 20.08.1987 по 29.08.1987 - 98 годин та з 02.09.1987 по 04.09 1987 - 26 годин); Лелев-ПУСО - 210 годин (з 30.09.1986 по 01.10.1986 - 24 години; з 16.08.1987 по 19.08.1987 - 40 годин та з 05.09.1987 по 19.09.1987 - 146 годин) та Диброва-ПУСО - 122 години (з 17.03.1987 по 27.03.1987), також в примітках маршрутного листа зазначено, що позивач проживав 46 ночей у м. Чорнобиль в дитячому садку «Сказка», гуртожиток сирзаводe УС ЧАЕС.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія з трудової книжки позивача, з якої вбачається, що йому було нарахована премія в розмірі 30 руб. за виконання робіт у 30-километровій зоні Чорнобильської АЕС та копія пропуску №027086 ВСЮДУ на право в'їзду у закриту зону, який виписаний на ім'я позивача.

Відповідно до пункту 25 частини четвертої Положення "Про невоєнізовані формування цивільної оборони і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами", введене в дію Наказом начальника Цивільної оборони СРСР - замісником Міністра оборони СРСР від 06.06.75 №90, до складу формувань зараховуються в обов'язковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років, за виключенням військовозобов'язаних, що мають мобілізаційні розпорядження, інвалідів І та ІІ груп, вагітних жінок та жінок, які мають дитину до 8-річного віку, а також жінок з середньою та вищою медичною освітою, які мають дітей до 2-річного віку.

Невоєнізовані формування Цивільної оборони, які можуть використовуватись у мирний час для боротьби з масовими лісними пожежами, ліквідації наслідків стихійних лих, великих аварій та катастроф, комплектуються особовим шляхом залучення до цих формувань в обов'язковому порядку робітників, службовців та колгоспників.

Таким чином, приймати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач міг лише у складі Цивільної оборони незалежно від того, чи наявний конкретний перелік осіб, у якому зазначено позивача.

Отже, позивача як спеціаліста було залучено до ліквідації наслідків аварії в складі невоєнізованого формування Цивільної оборони відповідно до Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90.

Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під сумнів не ставиться, оскільки ці обставини досліджувалися під час надання позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії (посвідчення від 25 червня 2008 року серії НОМЕР_2 с).

З огляду на вищевказане та наданні докази, суд дійшов до висновку про їх достатність для підтвердження факту участі позивача у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у складі формування Цивільної оборони.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на роз'яснення Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 14.08.2006 №04-9492/281, оскільки таке роз'яснення містить обмеження, не передбачені безпосередньо Законом, для надання статусу інваліда війни.

Крім того, листи, роз'яснення центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами або актами індивідуальної дії, що створюють права та обов'язки, в тому числі, для відповідача при виконанні ним покладених на нього повноважень, і їх застосування суперечить принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач відповідає вимогам, встановленим пунктом 9 частини другої статті 7 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що дає право на отримання посвідчення інваліда війни, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Судом встановлено, що оскаржувана відмова у наданні посвідчення інваліда війни є необґрунтованою, тому не відповідає вказаним вимогам частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно приписів пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.94 №302, "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи, що позивачем надано всі необхідні документи для отримання посвідчення інваліда війни у відповідності до пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (04136, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (04071, місто Київ, вул. Ярославська, 31 Б, ) щодо відмови ОСОБА_1 (04136, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (04071, місто Київ, вул. Ярославська, 31 Б, ) встановити ОСОБА_1 (04136, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова