Справа № 825/1774/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1774/18

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Роговець М.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.01.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» 1993 року;

2. Зобов'язати Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2017 про призначення пенсії як державному службовцю на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 із урахуванням періоду роботи з 15.02.1996 по 26.03.2012 як стажу роботи на посадах державної служби;

3. Зобов'язати Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 з 29.12.2017 пенсію державного службовця відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» 1993 року у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова у призначенні пенсії державного службовця, з мотивів, що посади працівників митної служби, які є посадовими особами і мають спеціальне звання, право на пенсію відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 не мають, не грунтується на законі і порушує його права на соціальні гарантії.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

29.12.2017 позивач звернувся до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому перебуває на обліку, з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням періоду його роботи в митній службі з 15.02.1996 по 26.03.2012.

Листом від 09.01.2018 № 106/04 позивачу повідомлено, що 05.01.2018 відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні вказаної пенсії.

Мотивом такого рішення відповідач зазначив те, що посади працівників митної служби, які є посадовими особами і мають спеціальне звання, право на пенсію відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 не мають.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Розділу XI («Прикінцеві та перехідні положення») Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 12 Розділу XI («Прикінцеві та перехідні положення») Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, однією з основних правових норм, якою повинен керуватися відповідач при розгляді звернення позивача про призначення відповідної пенсії, є стаття 37 Закону України «Про державну службу» 1993 року №3723-ХІІ.

При цьому, остання частина даної статті встановлює, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону № 3723 (чинного на час виникнення спірних обставин), державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Частиною 2 статті 9 вищевказаного Закону визначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Також варто відзначити, що стаття 1 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 встановлює, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Таким чином, норми Законів, що визначали і визначають поняття «державної служби» та «державного службовця», містять положення щодо характерних функцій, завдань, повноважень, фінансування (оплати праці) відповідних органів (установ) та їх працівників. При цьому відсутні будь-які посилання на наявність відповідних рангів та категорій (що є похідними поняттями).

При цьому, саме на підставі вищевказаних норм законодавства Пенсійний фонд України відносить своїх працівників до державних службовців, не посилаючись при цьому на будь-які норми, що визначають віднесення посад у органах ПФУ до відповідних категорій посад державної служби (оскільки такі норми законодавства відсутні).

Крім того, службові особи Відповідача відповідно до своїх службових обов'язків при вирішенні питання віднесення працівників митної служби до державних службовців повинні були керуватися також нормами інших нормативно-правових актів, зокрема Митного кодексу України (МК України), який має вищу юридичну силу, ніж вищезазначені закони.

Так, стаття 569 МК України встановлює, що посадові особи органів доходів і зборів (правонаступник Державної митної служби України) є державними службовцями.

У свою чергу стаття 588 МК України визначає, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Крім того, МК України, що діяв з 2002 по 2012 рік містив статтю 408, відповідно до якої правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Статтею 413 МК України 2002 року встановлювалось, що особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця (про що позивач має відповідний запис у трудовій книжці).

Статтею 430 МК України 2002 року встановлювалось, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу».

Доцільно також звернути увагу на положення Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (діяло з 1994 по 2016 рік), пунктом 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах митного контролю.

Вищевказані вимоги законодавства доводять, що період роботи позивача на посадах у Новгород-Сіверській та Чернігівській митницях, а саме з 15.02.1996 по 26.03.2012 (16 років, 1 місяць, 11 днів) повинен бути зарахований до стажу роботи на посадах державної служби.

Зважаючи на наведене, рішення відповідача від 05.01.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу», не грунтується на законі, є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому відповідача необхідно зобов'язати призначити ОСОБА_1 з 29.12.2017 пенсію державного службовця відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням періоду роботи з 15.02.1996 по 26.03.2012.

З огляду на те, що право позивача на призначення пенсії державного службовця судом захищено, підстави для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2017, є відсутніми і, в цій частині позову, необхідно відмовити.

Судові витрати, в розмірі 704,80 грн., необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.01.2018 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 з 29.12.2017 пенсію державного службовця відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням періоду роботи з 15.02.1996 по 26.03.2012.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот