Справа № 815/3159/17     
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3159/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Ягенської К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3, треті особи філія комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради, комунальне підприємство Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради, публічне акціонерне товариство Перший Український ОСОБА_4, про визнання протиправним і скасування рішення, скасування запису щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду та просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень від 05.05.2017року №35056413, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №20265830 щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_4 банк.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 88726907 від 02.06.2017 року, позивач дізналася, що 03.05.2017 року, на підставі рішення державного реєстратора Філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 від 05.05.2017 року індексний номер 35056413 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_4 зареєстровано право власності на обєкт нерухомості - квартиру за адресою: АДРЕСА_2, яка до зазначеної реєстрації права власності належала їй. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Іпотеку», іпотекодержатель вправі звернутися за реєстрацією права власності на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання виключно у випадку не виконання боржником у встановлений законом строк письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобовязання, забезпеченого іпотекою. Проте, позивач не отримувала від ПАТ «ПУМБ» вимоги від 03.03.15 про усунення порушення основного зобовязання номер: ODE/44-51 та вимоги ПАТ «ПУМБ» від 03.03.15 про дострокове повернення суми кредиту номер ODE/44-50. Крім того, 20.03.2015 року між нею та ПАТ «ПУМБ» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 5529057 від 26.07.07 року, якою узгоджено новий порядок виконання кредитного договору. Відповідно до частини IV Угоди до Кредитного договору № 5529057 внесені зміни, зокрема, відповідно до п. 7 частини IV Угоди сторони узгодили зміни до Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором № 5529057, зазначеного у додатку 1 до Кредитного договору, узгодивши повернення кредиту за Кредитним договором до червня 2027 року.

Також позивач вказує, що 15.02.2017 року, на підставі Постанови державного виконавця Київського відділу ДВС міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 від 15.02.2017 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження нерухомого майна у формі арешту, номер запису про обтяження 20265470. При наявності зареєстрованого обтяження нерухомого майна її, як іпотекодавця, у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного державним виконавцем, який діяв на момент прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію права, зазначене рішення прийняте у порушення вимог ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, представник позивача зазначив, що 07.06.14 набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п. 1 ст. 1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону У країни «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершен будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку. Згідно пункту 1 частини 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майн та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства. За таких обставин, державний реєстратор Філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 не виконав вимог пункту 1 частини 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чим порушив встановлений порядок державної реєстрації речових прав, і протиправно, всупереч вимогам ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», провів реєстрацію права власності публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_4 на квартиру 8 за адресою м. Одеса, вулиця Вільямса академіка, будинок 59/6, чим порушив права позивача.

Відповідачем ОСОБА_6 реєстратором філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву та письмових заперечень до суду не надано.

Представником публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_4 до суду надано письмові пояснення в яких зазначено, що публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» будучи іпотекодержателем надав всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, що, зокрема, підтверджується матеріалами справи. Пунктом 4.7.2. Іпотечного договору сторони визнали, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Доводи позивача про відсутність підстав у публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» для звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку з фактичною відмовою, на думку позивача, від своєї вимоги про дострокове повернення суми кредиту не можуть братись до уваги при вирішені спору в порядку адміністративного судочинства, адже стосуються спору про право. Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобовязаний відшкодовувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Отже, законодавець встановив, що після набуття права власності іпотекодавцем на предмет іпотеки, іпотекодавець повинен визначити вартість предмета іпотеки на момент такого набуття (на дату державної реєстрації) та у разі перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог компенсувати їх іпотекодержателю. Крім того у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не передбачено надання незалежного висновку щодо оцінки предмету застави. Іпотекодавець не позбавлений права у випадку незгоди оспорювати оцінку майна при розгляді його вимог щодо відшкодування різниці між вартістю майна та розміром забезпечених іпотекою вимог в окремому позовному провадженні.

Щодо наявності обтяжень при державній реєстрації прав та їх обтяжень представник зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 ч. 4 даного Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав. Під час здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру № 8 (вісім), що розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Вільямса академіка, будинок 59/6 (п'ятдесят девять дріб шість), рішенням №35056413 від 05.05.2017 року було відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна, перенесено інформацію щодо обтяження про яке зазначає позивач до відкритого розділу, тому державним реєстратором не було порушено норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Від представників третіх осіб - філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради та комунального підприємство Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради письмових пояснень на позовну заяву до суду не надходило.

Ухвалою суду від 20 червня 2017 року відкрито провадження по справі №815/3159/17 (головуючий суддя Харченко Ю.В.).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року провадження по справі №815/3159/17 закрито відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, розяснено позивачеві, що даний спір має вирішуватися судом за правилами Цивільного процесуального законодавства України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року скасовано, а справу направлено на продовження розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями адміністративну справу № 815/3159/17 передано головуючому судді Левчук О.А.

Ухвалою суду від 02.10.2017 року прийнято до провадження адміністративну справу №815/3159/17 .

У зв'язку з набуттям чинності Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017 року, ухвалою суду від 17 січня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15 березня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження по справі №815/3159/17 на тридцять днів.

Ухвалою суду від 03 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_4 про закриття провадження по справі № 815/3159/17.

Ухвалою суду від 03 квітня 2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 25 квітня 2018 року на 09:30 год.

25 квітня 2018 року в судовому засіданні заслухані пояснення представника позивача та представника публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_4 та оголошено перерву до 03 травня 2018 року до 14:30 год.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, які зявились до судового засідання, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

26 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 5529057 (а.с. 10-11 т. 1).

26 липня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк» та ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з укладеного між ними кредитного договору № 5529057 від 26.06.2007 року укладено іпотечний договір, який зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в реєстрі за № 2448 (а.с. 12-14 т. 1).

Згідно п. 1.2.1.1 п. 1.2.1 предметом іпотеки за договором є квартира 8 (вісім), що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Вільямса академіка, будинок 59/6 (пятдесят девять дріб шість) та складається з: 1 коридору, 2,4,5-житлових, 3-санвузла, 6-кухні, 7-туалету, житловою площею 51,3 кв. м., загальною площею 95,6 кв.м. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15109761, виданим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 04.07.2007 року, реєстраційний номер вищевказаної квартири становить 18703009.

26 липня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням іпотечного договору накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири 8 (вісім), що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Вільямса академіка, будинок 59/6 (пятдесят девять дріб шість), яка є власністю ОСОБА_7, до припинення чи розірвання іпотечного договору (а.с. 103 т. 2).

20 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк», що є правонаступником всіх прав та обовязків Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк» та ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 5529057 від 26.07.2007 року (а.с. 18-21 т. 1).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 02.06.2017 року вбачається, що 05.05.2017 року державним реєстратором філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 35056413 про право власності Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4 банк» на майно за адресою: АДРЕСА_3, підстава виникнення права власності іпотечний договір, серія та номер: 2448, виданий 26.07.2007, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 15-17 т. 1).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 35 Закону № 898-IV встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (ч.3 ст.37 Закону № 898-IV).

Таким чином, правовою підставою передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким, відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі щодо задоволення вимог іпотекодержателя вказаним способом.

Так, як вбачається з іпотечного договору від 26.06.2007 року укладено між Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк» та ОСОБА_7, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення свої вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання (п. 4.1.1 п. 4.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотеко держателя: (1) за рішенням суду; (2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; (3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 4.4 договору іпотеки у разі порушення умов кредитного договору та/або умова цього договору іпотекодержатель надсилає стороні яка порушила свої обовязки, письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не більш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору та/або чинного законодавства України.

Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки встановлено п.4.76 Іпотечного договору від 26.07.2007 року, відповідно до якого у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Таким чином, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання можливо відповідно до передбачених Іпотечним договором від 26.07.2007 року застережень про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі вимоги про виконання порушеного зобов'язання у не більш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Приписами ч. 4 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

ОСОБА_6 реєстратори зобовязані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно п. 9, 10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

З оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 9 цього Порядку, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор, уповноважена особа обовязково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, що долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

Пунктом 15 вказаного Порядку визначено, що у разі подання заявником додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав, до раніше поданої заяви, зокрема розгляд якої було зупинено, державний реєстратор, уповноважена особа відповідно до пункту 8 цього Порядку встановлює особу заявника, перевіряє обсяг його повноважень та вносить до бази даних заяв відомості про додаткові документи, подані заявником.

Після внесення відомостей про додаткові документи до бази даних заяв державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав редагує відповідну раніше подану заяву та роздруковує її. Після проставляння на заяві заявником (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) власного підпису, така заява долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Згідно п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у звязку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Пунктом 12 Порядку № 1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми законодавства в частині, що стосується реєстрації права власності на предмет іпотеки, вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки відбувається лише за умови надання до державного реєстратора відповідних документів, які, в свою чергу, підлягають перевірці не тільки на наявність, а й на зміст та повноту поданих документів, зокрема, наявність застереження, про яке домовились сторони договору.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи № 101, АДРЕСА_4, Публічним акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк» 03.05.2017 року подано заяву про державну реєстрацію права власності, до якої додано іпотечний договір, серія та номер: 2448, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8; кредитний договір, серія та номер: 5529057, видавник: сторони; вимога про усунення порушення основного зобовязання, серія та номер: ODE/44-51, видавник: ПАТ «ПУМБ»; вимога дострокового повернути суму кредиту, серія та номер: ODE/44-50, видавник: ПАТ «ПУМБ»; повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник: Укрпошта (а.с. 96, 94 т. 2).

Разом з тим, матеріали реєстраційної справи № 101 не містять документу уповноваженої особи, якою подано заяву про державну реєстрацію права власності, що підтверджує її повноваження діяти від імені Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4 банк».

При цьому, як вбачається з аналізу п. 4.4 та п.4.76 договору іпотеки від 26.07.2007 року, наданого державному реєстратору разом із заявою про державну реєстрацію права власності, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання можливо за наявності вимоги про виконання порушеного зобов'язання у не більш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, в тому числі наявності підтвердження про їх отримання іпотекодавцем. Тобто, до заяви про державну реєстрацію права власності іпотекодержатель повинен додати докази не тільки направлення, а й отримання вимоги іпотекодавцем.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи 101 міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване ОСОБА_9, поштова адреса - 3-Моторний пров., буд. 14, м. Одеса, 65085, у якому в графі вручено вписано дату « 4.04.15», в графі «розписка в одержані» вказано «дихтяренко» та міститься підпис працівника поштового звязку (а.с.116 т. 2). Однак з вказаного поштового повідомлення не вбачається, що саме було направлено та вручено адресату, ким саме отримано поштове відправлення, оскільки до повідомлення не додано опис вкладення у якому зазначається вміст поштового відправлення, а на повідомленні про врученні міститься лише підпис працівника поштового звязку та прізвище «дихтяренко», без підпису особи, яка його отримала.

Вищевикладене свідчить про те, що Публічним акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_4 банк» при подачі заяви про державну реєстрацію права власності, а державним реєстратором філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 не дотримано вимоги п. 61 Порядку № 1127, оскільки до заяви не надано належних доказів отримання вимоги боржником, та як наслідок документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та, як наслідок, державним реєстратором не встановлено наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, закріпленого ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка безпосередньо пов'язана з встановленням відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

З аналізу приписів ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 вбачається, що при реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки перевірці підлягає також наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, що може бути підтверджено розрахунковий документ, який констатує надання кредиту та виписка з рахунку позичальника із зазначенням суми заборгованості і строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості.

Відсутність документу, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину, подання якого передбачено п. 57 Порядку № 1127 та не вжиття передбачених Закону № 1952-IV заходів, необхідних для встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, в подальшому може привести до подвійного задоволення вимоги банку за договором кредитної лінії.

При цьому, в матеріалах реєстраційної справи наявна додаткова угода від 20.03.2015 року № 1 до кредитного договору № 5529057 від 26.07.2007 року, згідно якої сторони прийшли до згоди про додаткове надання відповідно до умов кредитного договору позичальнику другого траншу (частини) кредиту у розмірі 39 108,96 грн., що еквівалентно частині заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 1 448,48 доларів за курсом 27,00. Виключне цільове призначення другого траншу кредиту погашення частини заборгованості позичальника за раніше наданим першим траншем кредиту (а.с. 113).

Тобто, факт укладання сторонами додаткової угоди від 20.03.2015 року № 1 до кредитного договору № 5529057 від 26.07.2007 року вказують на зміну розміру заборгованості за Кредитним договором № 5529057 та мали б бути перевірені відповідачем як державним реєстратором на виконання вимог ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо перевірки відповідності відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, а також містяться у поданих/отриманих документах, наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, що відповідачем в спірних правовідносинах зроблено не було.

Таким чином, державним реєстратором всупереч вимогам Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, що виключало право вчиняти реєстраційні дії по державній реєстрації права власності на майно на підставі Іпотечного договору від 26.07.2007 року.

Також, державним реєстратором філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 під час прийняття рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень від 05.05.2017 року №35056413, не взято до уваги, що 15.02.2017 року Київським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області постановою ВП № 52986088 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_10, що слугувало підставою для відмови в державній реєстрації прав відповідно до ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких підстав, доводи представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4 банк» щодо того, що під час здійснення державної реєстрації права власності державним реєстратором не було порушено норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

При цьому, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача, що з документів, наявних в реєстраційні справі № 101, АДРЕСА_4, не вбачається чи приймалось державним реєстратором до уваги положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при прийняті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.05.2017 року № 35056413.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, в п.167 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04) Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", і "Moskal v. Poland"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Lelas v. Croatia", і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. ОСОБА_6 органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі "Lelas v. ").

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.05.2017 року № 35056413, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 31-1 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. ОСОБА_6 судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. ОСОБА_6 реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Отже, ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано порядок виконання рішень суду про скасування рішень державного реєстратора, а тому вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №20265830 щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5, за Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_4 банк є передчасною.

Таким чином, визнанням протиправним та скасуванням рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.05.2017 року № 35056413, судом дотримано необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому позовні вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №20265830 щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5, за Публічним акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_4 банк, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.05.2017 року № 35056413. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_6) до державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 (65045, м. Одеса, вул. Тираспольська, 5, оф. 3) , треті особи філія комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради (код ЄДРПОУ ВП 40970918, 65045, м. Одеса, вул. Тираспольська, 5, оф. 3), комунальне підприємство Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради (, Київська область, Василіківський район, с. Велика Бугаївка, вул. Шевченка, 41), публічне акціонерне товариство Перший Український ОСОБА_4 (, м. Київ, вул.. Андріївська, 4), про визнання протиправним і скасування рішення, скасування запису щодо державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.05.2017 року № 35056413.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 14 травня 2018 року.

Суддя О.А. Левчук

.