Справа № 810/1196/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року № 810/1196/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (м. Київ, вул. Володимирська, 15), у якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо неповної видачі заробітної плати у сумі 877,48 грн.;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області невиплачену частину заробітної плати в сумі 877,48 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач неправомірно утримав з суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, присудженого судом, військовий збір у розмірі 877,48 грн.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що грошове забезпечення, присуджене позивачеві за рішенням суду, є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, у зв'язку з чим Головним управлінням Національної поліції в Київській області правомірно було утримано 877,48 грн. військового збору.

У судове засідання, призначене на 17.04.2018, учасники справи не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Разом з цим матеріали справи містять клопотання учасників справи про розгляд справи за відсутності їх уповноважених представників.

Частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 №810/660/17 задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зміну дати звільнення та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 15.06.2016 на 08.02.2017, про що внести відповідні зміни до його трудової книжки.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498,71 грн.

Судом встановлено, що на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 ОСОБА_1 було виплачено 57621,23 грн. грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Викладені обставини визнаються сторонами.

У грудні 2017 року позивач звернувся до ГУ НП в Київській області із заявою, у якій просив виплатити решту грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 877,48 грн.

Листом від 18.12.2017 №29/Д-1117 ГУ НП в Київській області повідомило позивача, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498,71 грн. виконана у повному обсязі. Щодо різниці у розмірі 877,48 грн. ГУ НП в Київській області повідомило позивача, що зазначена сума є військовим збором, який утриманий ГУ НП в Київській області як податковим агентом відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та постанови КМУ від 15.01.2004 №44.

Вважаючи, що відповідачем протиправно було утримано з суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, присудженої судом у справі №810/660/17, військовий збір у розмірі 877,48 грн., позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), відповідно до пункту 2 якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з пунктом 3 Порядку №100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Таким чином, сума грошового забезпечення, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням та/або затримкою у видачі трудової книжки, розраховується судом виходячи з суми грошового забезпечення, нарахованої особі за два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При цьому, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної у розмірах, у яких вони були нараховані, тобто до вирахування із нарахованих сум сум податків та інших обов'язкових платежів, справляння яких передбачене вимогами чинного законодавства.

Отже роботодавець, який незаконно звільнив працівника або безпідставно затримав видачу звільненому працівникові трудової книжки, зобов'язаний сплатити такій особі присуджену їй судом суму середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, попередньо утримавши з неї податки та інші обов'язкові платежі.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовані Податковим кодексом України, яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, а також осіб, які є платниками податків та зборів.

Відповідно до пункту162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктами 1.1-1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, об'єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно з підпунктом 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

З аналізу викладених положень податкового законодавства слідує, що грошова винагорода, яку особа отримує у зв'язку з виконанням умов трудового договору (контракту), є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Таким чином, одночасно з виплатою особі заробітної плати у роботодавця (податкового агента) виникає обов'язок нарахувати та утримати з виплачених сум податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 №810/660/17 ОСОБА_1 було присуджено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498,71 грн.

Отже, під час виплати зазначеної суми ГУ НП в Київській області, як податковий агент, зобов'язане було утримати 877,48 грн. військового збору та 10529,77 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Одночасно з цим суд зазначає, що відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 15.01.2004 №44, громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв'язку з виконанням обов'язків під час проходження служби, виплачується грошова компенсація.

Згідно пояснень відповідача, при виплаті позивачеві грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 58498,71 грн., Головним управлінням Національної поліції в Київській області було утримано 11407,25 грн., у тому числі 10529,77 грн. податку на доходи фізичних осіб та 877,48 грн. військового збору. При цьому, суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 10529,77 грн. було компенсовано позивачеві відповідно до вимог постанови КМУ від 15.01.2004 №44

Таким чином, утримавши з середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу 877,48 грн. військового збору та виплативши на особистий рахунок позивача 57621,23 грн. відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 15.05.2018.

Суддя Панченко Н.Д.