Справа № 461/3348/18
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3348/18
Провадження №2а/461/272/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Городецької Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Думича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

30 квітня 2018 року інспектором Горбатим В.В. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. Вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки винесена без урахування усіх фактичних обставин справи. Стверджує, що знак 3.34 «зупинку заборонено» на вул.Данилишина у м.Львові розташований із правого боку вулиці, натомість, місцем вчинення правопорушення згідно протоколу є вул.Данилишина, 6. Однак, зазначений будинок знаходиться з лівого боку даної вулиці, де відсутній знак заборони зупинки. Крім того, на його думку посилання інспектора на п.8.4 «в» свідчить про невірну кваліфікацію порушення ПДР. Просить суд скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія БР №497770 від 30.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2018 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судове засідання не зявився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

З урахуванням ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування підготовчого судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії БР №49770 Інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 30 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Постановою встановлено, що автомобіль позивача здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено» чим порушив вимоги п.п.8.4 «в» ПДР України (а.с.8).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.1 ст.222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 8.4 «в» ПДР передбачено поділ дорожніх знаків на групи, а саме, що заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Заборона ж стоянки передбачена п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, згідно Правил дорожнього руху у разі встановлення знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Матеріалами справи встановлено, що знак «зупинка заборонено» на вул.Данилишина у місті Львові розташований з правого боку вулиці, в той же час місцем вчинення ОСОБА_1 правопорушення у постанові зазначено вул. Данилишина, 6. Однак зазначений будинок знаходиться з лівого боку даної вулиці, де відсутній знак заборони зупинки, а отже з даного боку вулиці зупинка дозволялася.

Згідно ДСТУ 4100-2002. «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 р. № 326, а саме п. 10.5.29, передбачено, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона. У п. 10.5.30, передбачено, що у населених пунктах дорожні знаки 3.343.37 повинні застосовуватись з табличками 7.2.27.2.6, 7.4.1 7.4.7,7.5.17.5.6,7.18. Якщо немає потреби поширювати дію знаків 3.343.37 до найближчого за ходом руху перехрестя, то в кінці зони дії цих знаків установлюють відповідні знаки з табличкою 7.2.3, а посередині з табличкою 7.2.4 (чому віддають перевагу)> або застосовують табличку 7.2.2 у разі зони дії знаків до 100 м. Допускається застосовувати знак 3.34 разом розміткою 1.4, а знак 3.35 з розміткою 1.10 за ДСТУ 2587, у цьому разі зону дії знаків визначає довжина лінії розмітки.

Як вбачається з фотокопії долученої позивачем до матеріалів справи, поряд знаку 3.34, який встановлений на вул. Данилишина в м. Львові, всупереч вимогам ДСТУ 4100-2002 відсутня жодна з табличок 7.2.27.2.6, 7.4.17.4.7, 7.5.17.5.6, 7.18., а отже такий знак не відповідає вимогам нормативних документів, встановлений незаконно, а отже і не може правильно сприйматися водіями які керують транспортними засобами, оскільки його виконання є неможливим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,ст.ст.222, 245, 251, 252 КУпАП, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) до Інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області департаменту (адреса місця роботи: м.Львів. вул.Перфецького,19) патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП у Львівській області департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія БР №497770 від 30.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення виготовлено 15.05.2018 року

Суддя Л.М.Городецька