Справа № 822/3343/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3343/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

08 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Загороднюка А.Г. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Калужанської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом фізичної особа-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 11.02.2003 року як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Хмельницької міської ради. Основний вид господарської діяльності за КВЕД: 46.32 оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами.

Посадові особи Головного управління ДФС у Хмельницькій області на підставі направлення від 27.02.2017 року № 332 та № 333 згідно із підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, підпункту 13.1.2 пункту 13.1 статті 13 закону України "Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу від 16.02.2017 року № 31 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017 року провели документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, валютного іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки відповідач склав акт від 28.03.2017 року № 0289/22-01-13-03/НОМЕР_1, яким встановив, зокрема, порушення позивачем підпункту 177.2., пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України - занижено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 137053,96 грн.; пункту 2 частини 1 статті 7, частини 11 статті 8 закону України "Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"; пункту 3 частини 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на зальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 № 449 - занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 79293,66 грн.; підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - занижено суму військового збору на суму 13705,4 грн.; пунктів 3.2 - 3.6 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 року № 49 та затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, підпункту б пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України - за період 2015-2016 роки не у повному обсязі подано розрахунки за формою 1 ДФ до ДПІ у м. Хмельницькому не відображено суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 157 ознакою доходу (дохід виплачений самозайнятій особі); пунктів 44.1., 44.3., 44.5. статті 44, статті 85 Податкового кодексу України - не надано в повному обсязі документи для проведення перевірки, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

На підставі висновків акту перевірки відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 25.04.2017 року № , яким позивачу визначив суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 205023,73 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 164018,98 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 41004,75 грн.; № , яким позивачу визначив суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір, в розмірі 17131,75 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 13705,4 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3426,35 грн.; № та № , якими до позивача застосував штрафні санкції в розмірі 510,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № , яким до позивача застосував штрафні санкції в сумі 8444,97 грн. та вимогу від 25.04.2017 року № Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 79293,66 грн.

Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, суд зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_2 (покупець) та ПАТ "Миронівський хлібопродукт" (постачальник), уклали договір поставки від 19.12.2016 року № ПФ17-28/ЦО, відповідно до умов якого товар за договором поставки придбавався на умовах товарного кредиту, строки та порядок оплати товару визначаються за кожним асортиментом товару, і зазначаються в Додатку 1 до договору, згідно з яким строки оплати з моменту поставки встановлено покупцю в банківських днях (глибина кредиту) від 7 до 10 днів.

На виконання умов зазначеного договору позивач та ПАТ "Миронівський хлібопродукт" підписали акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року. За цим актом звірки кредиторська заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед постачальником за фактично отриманий товар станом на 31.12.2014 року становила 1029668,10 грн. Формування кредиторської заборгованості позивача, яка виникла внаслідок придбання товару за цим договором на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу на строк від 7 до 10 днів та фактичне придбання товару підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, а саме - податковими, видатковими та товарно-транспортними накладними, деклараціями про оптову ціну на продовольчі товари, щодо яких запроваджено державне регулювання, актами прийому передачі продукції.

За змістом пункту 177.2. статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4. статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пунктом 2 статті 3 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 статті 9 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Статтею 1 закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Вищезазначені норми Податкового кодексу України не ставлять право платника податків на формування витрат від того, чи були цим платником податків сплачені кошти за придбані товари.

Таким чином, збільшення грошових зобов'язань платника податку, зокрема формування кредиторської заборгованості, є витратами такого платника.

Станом на 31.12.2016 року позивач погасив кредиторську заборгованість відповідно до умов договору від 19.12.2016 року № ПФ17-28/ЦО протягом січня 2017 року, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року, підписаним між позивачем та ПАТ "Миронівський хлібопродукт" та платіжними дорученнями від 04.01.2017 року, 06.01.2017 року, 11.01.2017 року, 12.01.2017 року.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначив, що позивач відніс до складу валових витрат у 2015 році суму 13500,00 грн., що не пов'язані з господарською діяльністю та отриманням доходу від неї, згідно договору про надання правової допомоги від 13.08.2015 року № 14-08/15 та на підставі акту приймання-передачі від 31.10.2015 року № 1, відповідно до якого адвокатську бюро "ОСОБА_5." в особі директора ОСОБА_5 надало правову допомогу ФОП ОСОБА_2 у справах про адміністративні правопорушення та в адміністративній справі про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу та податкових повідомлень-рішень (про що зроблено запис в Книгу обліку доходів та витрат).

Суд вважає такі доводи відповідача безпідставними, оскільки правова допомога надана адвокатським бюро "ОСОБА_5." щодо відстоювання прав та законних інтересів ФОП ОСОБА_2 призвела до скасування податкових-повідомлень рішень, а отже до матеріальних витрат у вигляді незаконних стягнень з платника податків, зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів, внаслідок чого відбувається збільшення власного капіталу, тому такі витрати позивач правомірно включив до складу валових витрат.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач в порушення вимог статті 177 Податкового кодексу України відніс до складу валових витрат витрати по придбанню запчастин, шин на які відсутні акти виконаних робіт по ремонту автомобілів на суму 42136,29 грн., суд зазначає наступне.

За визначенням підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що позивач у господарській діяльності використовує власні транспортні засоби, а саме автомобіль Volkswagen Pasat B6 техпаспорт НОМЕР_9. Також позивач використовує у господарській діяльності орендовані транспорті засоби, а саме :марки Mercedes-bens, модель Sprinter, номерний знак НОМЕР_7, 2005 рок випуску з реєстратором розрахункових операцій MINI-500.02 від 07.05.2014 року та марки Mercedes-bens, модель 814, номерний знак НОМЕР_8

Позивач надав товарні чеки, фіскальні чеки, видаткові накладні, відповідно до яких придбав запчастини до цих автомобілів. На підтвердження самостійного виконання робіт по технічному обслуговуванню вказаних автомобілів позивач надав договори оренди від 01.07.2014 року № 61, від 01.01.2016 року № 71, відповідно до умов яких орендує у ТДВ "Тернопільський завод ЗБК" естакаду з фундаментних блоків для здійснення такого обслуговування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач правомірно включив до складу валових витрат витрати в сумі 42136,29 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що контролюючий орган безпідставно донарахував позивачу податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 205023,73 грн., у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 25.04.2017 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 16.1, підрозділу 10, розділу XX Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Отже об'єктом оподаткування військового збору є чистий оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 1, частини 4, статті 4 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі, ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 статті 7 цього Закону передбачено, що базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених в частині 4 пункту 1 статті 4 Закону є сума доходу (прибутку), отриманого від здійснення господарської діяльності, що обкладається податком на доходи фізичних осіб.

Оскільки суд визнав безпідставним донарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 205023,73 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 25.04.2017 року № , то, відповідно, нарахування позивачу суми військового збору є також безпідставним.

Суд також вважає безпідставним застосування до позивача відповідно до податкового повідомлення-рішення від 25.04.2017 року № штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. за ненадання документів в повному обсязі для проведення перевірки, оскільки останній отримав запит контролюючого органу 05.05.2017 року, тобто після проведення перевірки.

Контролюючий орган вказує, що позивач не відобразив суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків за 157 ознакою доходу: ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_10, ПП ОСОБА_11, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебувають на обліках у відповідних ДПІ.

Однак, за змістом пункту 3.2 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, у графі 3а "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований лише фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку.

Таким чином, позивач не мав обов'язку відображати дохід, нарахований на косить фізичних осіб-підприємців та приватних підприємців, в зв'язку з цим застосування до нього штрафних санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням від 25.04.2017 року №, в сумі 510,00 грн. є протиправним.

Відповідно до пункту 3 частини 11 статті 25 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

За змістом підпункту 14.1.7 статті 14, підпункту 17.1.7 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на оскарження рішень контролюючих органів в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку.

Так як суд визнав безпідставним донарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 205023,73 грн., згідно податкового повідомлення-рішення від 25.04.2017 року № , то відповідно рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.04.2017 року № є також безпідставним.

Крім цього, частина 11 статті 8 закону України "Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" виключена із Закону на підставі закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", тому позивач не міг її порушити у 2016 році.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 травня 2018 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Загороднюк А.Г. Курко О. П.