Справа № 817/1531/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 травня 2018 року

Київ

справа №817/1531/17

адміністративне провадження №К/9901/46594/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 у справі №817/1531/17 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Єврошпон-Смига» до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Єврошпон-Смига» звернулося до адміністративного суду з позовом до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів у розмірі 134520,06грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2017, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018, позовні вимоги - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Львівського управління Офісу великих платників податків державної фіскальної служби та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області щодо несвоєчасного відшкодування позивачу з бюджету сум податку на додану вартість за березень, квітень, липень та вересень 2016 року. Постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню, нараховану на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за березень, квітень, липень та вересень 2016 року, у розмірі 129208,71грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Присуджено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судовий збір у розмірі 1769,06грн. та за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області судовий збір у розмірі 1769,06грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області 27.03.2018, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 в частині визнання бездіяльності останнього протиправною та стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області судового збору у розмірі 1769,06грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018 касаційну скаргу заявника було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у розмірі та порядку визначеному законом, та надано заявнику строк на усунення вказаних недоліків терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено представнику заявника 16.04.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №159.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху заявником, на адресу суду направлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, яке мотивовано відсутністю грошових коштів необхідних для спати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, оскільки станом на момент звернення з вказаним клопотанням, залишок відкритих асигнувань та кошторисних призначень Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області за кодом економічної класифікації видатків 2800 «Інші поточні видатки» складає 3114,10грн.

Надаючи оцінку доводам викладеним у вказаному клопотанні, суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії.

Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, які кореспондуються з приписами частини першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження доводів викладених у вказаному клопотанні, заявником надано копію листа Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області від 24.04.2018 щодо залишку відкритих асигнувань.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що дані докази є неналежними для задоволення клопотання заявника, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій з метою отримання суми грошових коштів необхідної для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI органи казначейства позбавлено пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області є державними органами, який утримується за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є підставою для звільнення (відстрочення/розстрочення) від такої сплати. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, клопотання заявника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

На момент постановлення Верховним Судом даної ухвали, на адресу суду від заявника касаційної скарги не надходив документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області не виконано вимоги ухвали щодо надання документа про сплату судового збору, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №817/1531/17.

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 у справі №817/1531/17 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Єврошпон-Смига» до Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

В.В. Хохуляк

Суддя Верховного Суду