Справа № 826/4286/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2018 року № 826/4286/18

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними дій (бездіяльності), визнання протиправними та скасування рішень

Суддя - Вовк П.В.,

при секретарі судового засідання Хайло А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також ФОП ОСОБА_1, позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якій позивач просить:

1) визнати протиправними та скасувати:

- наказ відповідача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 жовтня 2017 року № 11372;

- податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 року № форми «ПС»;

- податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2018 року № форми «Р»;

- податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 року № форми «Р»;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 січня 2018 року № Ф-905-17;

2) визнати дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача незаконними та скасувати прийняте ними рішення № 3/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1, у зв'язку з чим вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, всі прийняті за її наслідками оскаржувані рішення а також наказ відповідача про проведення такої перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року, у зв'язку з належністю даної справи до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимог ч. 5 статті 262 КАС України, в даній справі було відкрито спрощене позовне провадження, яке здійснюватиметься без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказане рішення суду було отримане представником позивача 17 квітня 2018 року, а відповідача - 03 квітня 2018 року.

Виходячи з наведеного, судом робиться висновок про те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про обставини її розгляду у визначеному ухвалою суду від 02 квітня 2018 року порядку.

17 квітня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених ФОП ОСОБА_1 позовних вимог з огляду на дотримання контролюючим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача та відповідність вимогам законодавства рішень, що були прийняті за її наслідками.

07 травня 2018 року позивачем було надано відповідь на вказаний відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 жовтня 2017 року №11372 та вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75, п.п. 78.1.4. п. 78.1 статті 78, п. 79.1 статті 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України) була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1, з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2016 року.

Документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась у період з 31 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року.

За результатами зазначеної перевірки ГУ ДФС у м. Києві був складений акт від 13 листопада 2017 року № 2255/26-15-45-03-НОМЕР_1.

Не погоджуючись з висновками такого акту позивачем року були подані відповідні заперечення.

Після розгляду заперечень, які не були задоволені, відповідач на адресу позивача направив податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу в яких зазначено про виявлені під час проведеної перевірки порушення норм податкового законодавства, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 року № за формою «ПС» про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 510, 00 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 року № за формою «Р» на суму 412 201, 95 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 № за формою «Р» на суму 26 443, 48 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 грудня 2017 року № Ф- якою донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 323 239, 59 грн.

Проте, не погоджуючись з діями ГУ ДФС у м. Києві, а також вказаними донарахуваннями по зазначеним вище рішеннями, позивачем була подана скарга до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України).

За результатом розгляду скарги, було прийняте рішення від 26 січня 2018 року, відповідно до якого: «вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 грудня 2017 року № Ф-, якою донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та рішення про застосування штрафних санкцій від 08 грудня 2017 року № залишено без змін, скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - без задоволення».

Водночас, в період, в який тривав розгляд скарги у ДФС України, відповідачем було складено вимогу про сплату позивачем боргу (недоїмки) від 12 січня 2018 року № Ф-905-17 на суму 386 498, 26 грн.

Також, за результатом розгляду скарги ДФС України було прийнято ще одне рішення, а саме від 16 лютого 2018 року, яким встановлено, що «при винесенні ФОП ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві не враховано вимоги п. 102.1 статті 102 ПК України, в частині визначення грошового зобов'язання з податку за період 2012-2013 роки». Враховуючи викладене та керуючись главою 4 ПК України, ДФС України скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 08 грудня 2017 року № в частині зайво нарахованого податку на доходи фізичних осіб на суму 39 258, 41 грн. і штрафних санкцій на суму 9 814, 60 грн., в іншій частині зазначене податкове-повідомлення рішення та податкові повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 року №№ , - залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - задоволено частково.

Крім того, за наслідком проведеної перевірки відповідачем було прийнято рішення від 03 березня 2018 року № 3/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 та податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2018 року № форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 363 128, 94 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 62 ПК України (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з приписами пп. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, п. 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами п. 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену п. 79.3 статті 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами пп. 17.1.6 п. 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об'єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог п. 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги або будь-якого іншого рішення за наслідком проведення перевірки).

Наведене правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27 січня 2015 року (справа №21-425а14), та Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 лютого 2018 року (справа № 821/371/17).

Як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 жовтня 2017 року № 11372 та повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки від 25 жовтня 2017 року направлено відповідачем на адресу позивача засобами поштового зв'язку 25 жовтня 2017 року та отримано позивачем 15 листопада 2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

З огляду на обставини отримання позивачем повідомлення про проведення перевірки та копії відповідного наказу лише після закінчення її проведення (перевірка проводилась у період з 31 жовтня 2017 року по 06 листопада 2017 року), що позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, суд вважає, що зазначена перевірка була проведена відповідачем без наявності на те правових підстав.

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі рішення не можуть бути визнані правомірними.

З огляду на зазначене, та оскільки оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 08 грудня 2017 року № , № , від 03 березня 2018 року № , вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12 січня 2018 року № Ф-905-17 та рішення № 3/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1, ґрунтуються виключно на акті перевірки, здобутим з порушенням закону, підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування.

При цьому, суд вважає, що з метою дійсного, найбільш повного захисту порушених прав та інтересів позивача, заявлена ним позовна вимога про «визнання дій (бездіяльності) посадових осіб ГУ ДФС у м. Києві незаконними та скасувати прийняте ними рішення №3/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1М.», така вимога підлягає задоволенню саме шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення № 3/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу відповідача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 жовтня 2017 року № 11372, суд зазначає наступне.

Зі змісту такого наказу вбачається, що він прийнятий, зокрема, на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78 ПК України, відповідно до якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно, прийняттю такого наказу обов'язково має передувати процедура направлення платнику податків запиту контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію. В інакшому випадку контролюючий орган не має право приймати наказ про проведення перевірки на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78 ПК України.

У своєму відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, про те, що на адресу ФОП ОСОБА_1 24 липня 2017 року направлявся запит № 9632/С/26-15-42-03 про надання пояснень щодо інформації, отриманої податковим органом 14 липня 2017 року від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, щодо порушення громадянкою України ОСОБА_1 податкового законодавства при здачі в оренду нерухомого майна та порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, однак лист із таким запитом повернувся до відповідача за закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, жодного доказу на підтвердження таких обставин відповідачем до суду надано не було. Водночас, у позовній заяві позивач зазначає про те, що такого запиту від податкового органу ним отримано не було і про його існування йому нічого не відомо.

При цьому, ухвалою від 02 квітня 2018 року судом у відповідача витребовувались докази направлення позивачу письмового запиту контролюючого органу відповідно до вимог пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78 ПК України.

Так, відповідно до вимог статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб'єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Оскільки відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, не було надано витребувані судом докази, враховуючи наявний у нього обов'язок щодо доказування правомірності своїх рішень та дії, та беручи до уваги позицію позивача про неотримання ним запиту контролюючого органу, направленого на виконання пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78 ПК України, суд на підставі вимог ч. 9 статті 80 КАС України відмовляє у визнанні обставин направлення відповідачем такого запиту.

Отже, оскільки ГУ ДФС у м. Києві не було направлено такого запиту до платника податку, відповідач був позбавлений правових підстав, визначених ПК України, для прийняття оскаржуваного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 жовтня 2017 року № 11372, а тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Беручи до уваги наведене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 11 289, 81 грн. (7 765, 81 грн. сума судового збору за заявлені майнові вимоги, 3 524, 00 грн. - за немайнові вимоги) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що оскільки позивачем було сплачено надмірну суму судового збору за подання даного адміністративного позову в останній його редакції, а саме 11 789, 72 грн., різницю між нею та сумою, що фактично підлягала сплаті, яка становить 499, 91 грн. (11 789, 72 грн. - 11 289, 81 грн. ), позивач має право повернути у передбаченому Законом України «Про судовий збір» порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) про визнання протиправними дій (бездіяльності), визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 25 жовтня 2017 року № 11372.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08 грудня 2017 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03 березня 2018 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08 грудня 2017 року № .

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у м. Києві від 12 січня 2018 року № Ф-905-17.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 3/26-15-13-02-26/НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені останньою судові витрати у розмірі 11 289, 81 грн. (одинадцять тисяч двісті вісімдесят дев'ять гривень вісімдесят одна копійка).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк