Справа № 539/3233/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/3233/17
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Григорова А.М.
суддів: Подобайло З.Г. , Рєзнікової С.С.
за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, Полтавська область від 23.01.2018, суддя Гудков С.В., в, повний текст складено 23.01.18 по справі № 539/3233/17
за позовом ОСОБА_1
до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання перерахувати пенсію,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов`язання перерахувати пенсію.

Позовні вимоги мотивував тим, що він ОСОБА_1 , являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 01.06.1986 року по 04.09.1986 року.

Під час ліквідації аварії на ЧАЕС працював водієм в Лубенському комбінаті будівельних матеріалів ,зараз Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенський комбінат будівельних матеріалів", звідки 01.06.1986 року був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС, де працював з 08.06.1986 року по 04.09.1986 року і знаходився в 30 км. зоні відчуження в складі в/ч НОМЕР_1 .

Також вказав, що після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС знову повернувся до попереднього місця роботи, де після повернення йому нарахована та виплачена заробітна плата за роботу по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Отримує пенсію через Лубенське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області, відповідно до п.1 ст.54 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у мінімальному розмірі.

23.11.2011 року було прийнято постанову КМУ №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На даний час йому стало відомо, що грошове забезпечення було йому нараховане та виплачене без врахування документів, які на той час були під грифом таємно та для службового користування і діяли на той час та є чинними тепер:

- Закон України « Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» ;

- Постанова ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС №524- І 156 від 7.05.1986 року « Про умови праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції»;

- Розпорядження РМ СРСР №964 від 17.05.1986 року «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» ;

- Розпорядження РМ СРСР №1031 від 23.05.1986 року « Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» ;

- Постанова РМ СРСР, ВЦРПС №665-195 від 05.06.1986 року «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» ;

- Постанова РМ УРСР і Укрпрофради №207-7 від 10.06.1986 року «Про умови праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ зони^ Чорнобильської АЕС»;

- Постанова №168-5 від 08.05.1986 року «Про умови праці та матеріального У забезпечення працівників підприємств, організацій та установ зони Чорнобильської АЕС»;

- Лист Держкомпраці УРСР №136-с від 23.09.1986 року «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовослужбовців» ;

- Лист Держкомпраці УРСР №03-3/1652-018-213 від 13.04.2001 року «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 рр. осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» ;

- Рішення Урядової комісії №351 від 02.02.1987 року .

В жовтні 2017 року він звернувся до ТОВ "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" про надання йому довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження на ЧАЕС за липень та серпень 1986 року.

Отримавши довідку № 83 від 03.11.2017 року з перерахованою заробітною платою він 09.11.2017 року звернувся до Лубенського об`єднаного УПФУ Полтавської області з заявою про перерахунок його пенсії.

Рішенням Лубенського об`єднаного УПФУ Полтавської області № 416 від 17.11.2017 року йому було відмовлено у перерахунку пенсії та листом вих.№7156/65-10 від 23.11.2017 року повідомили, що розрахунок проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Просив суд постановити рішення яким: визнати рішення № 416 від 17.11.2017 року Лубенського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про відмову в перерахунку йому пенсії неправомірним та скасувати його. Зобов`язати Лубенське об`єднане УПФУ Полтавської області здійснити перерахунок та сплачувати йому ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати в сумі 2414,02 крб. за період роботи за 2 повних місяці з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі довідки за № 83 від 03.11.2017 року, виданої Товриством з обмеженою відповідальністю "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" починаючи з 09 листопада 2017 року, із врахуванням виплачених сум.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області адміністративной позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано рішення №416 від 17.11.2017 року Лубенського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про відміну перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірним та скасувати його. Зобов`язано Лубенське об`єднане УПФУ Полтавської області здійснити перерахунок та сплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати в сумі 2414,02 крб. за період роботи за 2 повних місяці з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст.ст. 15,39, 54, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п.3,п.7,п.9 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на підставі довідки за № 83 від 03.11.2017 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" починаючи з 09 листопада 2017 року, із врахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Лубенське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає , що Лубенське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області не погоджується з рішенням суду першої інстанції , вважає зазначене рішення необґрунтованим і незаконним , винесене з порушенням матеріального права, а тому такою, що підлягає скасуванню. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам. Зазначають, що аналіз наданої ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 03.11.2017 № 83, виданої ТОВ "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" за період виконання робіт в зоні відчуження з 01.07.1986 по 31.08.1986 показав, що довідка видана безпідставно та заробітна плата розрахована з порушенням норм законодавства. В зв`язку з чим позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказують, що з моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту. Вказують, що розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів). Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігалася заробітна плата, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю. Також апелянт зазначає, що наявні на підприємстві документи про нарахування заробітної плати, а також розрахунково - платіжні відомості по заробітній платі за 1986 рік не підтверджують факт встановлення на підприємстві премій в розмірі 60% та виплати одноразової премії, передбаченої підпунктом третього пункту 1 постанови Ради Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7 в розмірі 400 крб., що свідчить про необґрунтованість її включення до складу заробітної плати ОСОБА_1 для обчислення пенсії в розмірі фактичних збитків (акт перевірки від 16.11.2017 № 877). В зв`язку з вище викладеним, управлінням було прийнято рішення від 17.11.2017 № 416 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 03.11.2017 № 83, виданої ТОВ "Лубенський комбінат будівельних матеріалів". Враховуючи вищенаведене Лубенське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області просить суд скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду від 23.01.2018р. та прийняте нове рішення , відмовивши позивачу в задоволені позову.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу. В якому просив апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління пенсійного фонду України від 16.02.2018 року на рішення Лубенського міськрайонного суду від 23.01.2018 року залишити без задоволення, постанову суду - без змін.

Від Лубенського об`єднаного управління пенсійного фонду України, до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника управління.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказував, що Лубенське об`єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області, в апеляційній скарзі, фактично заперечує лише про урахування премії під час проведення перерахунку пенсії .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних причин .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для відмови у перерахунку позивачу ОСОБА_1 пенсії із довідки № 83 від 03.11.2017 року перерахованої заробітної плати за час виконання військових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС за два повних місяці з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року в сумі 2414,02 крб. відсутні, а тому позовна заява позивача підлягає задоволенню.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи за наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційній інстанції, що позивач являється ліквідатором аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом 2 групи, отримує пенсію через Лубенське об`єднане УПФУ Полтавської області.

Згідно первинних документів: довідки в/ч 61511 від 16.12.1992 року та архівної довідки №179/1/16257 від 22.12.2014 року, виданої Галузевим державним архівом Міністерства Оборони України, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 01.06.1986 року по 04.09.1986 року.

В січні 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до цієї постанови проведено осучаснення заробітку за роботи в зоні відчуження з використанням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" та отримав 03.11.2017 року довідку за № 83, яка в повній мірі відображає його заробітну плату отриману за роботу в зоні відчуження та відповідає всім нормативно-правовим актам Уряду про оплату праці у 30 км зоні ЧАЕС, які були під грифом «таємно», довідка підписана керівником та головним бухгалтером та посвідчена печаткою, була пред`явлена до Лубенського об`єднаного управління ПФУ Полтавської області.

Однак позивач отримав рішення № 416 від 17.11.2017 року про відмову, де зазначено, що обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження за липень-серпень 1986 року проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону № 796-ХІІ видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з частиною першою статті 39 Закону № 796-XII громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 40 зазначеного Закону військовозобов`язаним, вільнонайманим, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на території радіаційного забруднення, оплата праці провадиться згідно зі статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210) Пенсійний фонд України зобов`язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ. Тією ж постановою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 7 Порядку № 1210 передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з у рахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні - 5, у II - 4, І - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005року № 22-1 (далі Порядок № 22-1). За змістом підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Стосовно перерахунку пенсії Верховний Суд України уже висловив правову позицію про те, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання (постанови від 4 листопада 2015 року у справі № 539/4466/14-а та від 15 грудня 2015 року у справі № 2-а/576/29/14).

Колегія суддів зазначає, що згідно Наказу від 02.11.17р. № 18-В про перерахунок заробітної плати учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році розраховану таким чином заробітну плату ОСОБА_1 не індексувати , не виплачувати, а лише видати довідку для обчислення пенсії по інвалідності.

В Акті Головного управління Пенсійного фонду України в полтавській області № 877 перевірки достовірності довідок про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках зазначено, що за результатами перевірки встановлено:

1. ОСОБА_1 з 10.09.1982р. був прийнятий в Лубенський комбінат будівельних матеріалів по переводу водієм 1 класу всіх марок автомобілів вантажоємкістю більше 3-х тон з «сдельною» оплатою праці з доплатою 10% за класність (наказ від 10.09.1982р. № 77-к ), денна тарифна ставка 4,85крб. (Підстава: книга № 3 по нарахуванню заробітної плати по транспортному відділу за 1986р.).

2. Згідно книги нарахування заробітної плати за 1986р. нараховано заробітну плату за 25 робочих дні квітня в сумі - 186,33 крб., в т.ч « повременно» -149,07к рб та «прочие» -22,36 крб., премія -14,90 крб.та за 25 робочих дні травня в сумі-184,44крб в т.ч « повременно»- 142,71крб., за роботу в святкові дні - 6,06 крб., «прочие» -21,40 крб., премія -14,27 крб.

3. Премія відповідно п.п.4 п.1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986року №207-7 в розмірі до 60% тарифної ставки у 1986р. не нарахована та не видана, вона перерахована згідно додаткової відомості ( наказ від 02.11,2017р.№ 18-В).

4. Одноразова премія передбачена п.п.З пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986року №207-7 в розмірі 400 карбованців в книзі нарахування заробітної плати за 1986р. не нарахована та не виплачена.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що первинних документів, які б підтверджували обґрунтованість нового розрахунку заробітної плати позивача за липень-серпень 1986 року, зокрема таких її складових як премії в розмірі 60% та одноразової премії в сумі 400 крб., немає.

Відсутні також і правові підстави для застосування коефіцієнта до тарифної ставки, підвищеної на 100%.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що довідку № 83 від 03.11.2017р. керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" видав виходячи з розміру заробітної плати позивача, якої останньому не виплачувалось.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в позовній заяві позивач сам підтверджує факт того, що премія у розмірі 60% та одноразова премія у розмірі 400 крб, йому не нараховувалась і не виплачувалась.

Колегія суддів зазначає, що підставою для перерахунку пенсії є довідка, видана підприємством, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження є первинні документи про нараховану та виплачену заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місця її виконання.

Як з`ясовано у цій справі, первинних документів, які б підтверджували розмір заробітної плати позивача, яку зазначено в довідці № 83 від 03.11.2017 року, а відтак і обґрунтованість її розрахунку, немає.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, та не заперечується представником позивача, довідка № 83 від 03.11.2017 року, на підставі якої позивач просить провести перерахунок виданий на підставі Наказу від 02.11.17р. № 18-В про перерахунок заробітної плати учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році

Як вже зазначалось вище в даному Наказі від 02.11.17р. № 18-В зазначено, що розраховану таким чином заробітну плату ОСОБА_1 не індексувати , не виплачувати, а лише видати довідку для обчислення пенсії по інвалідності.

Тобто даний Наказ від 02.11.17р. № 18-В свідчить про те, що розрахунок заробітної плати відповідача здійснювався не на підставі реально виплаченої заробітної плати.

Тому за встановлених обставин відсутні законні підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенський комбінат будівельних матеріалів" № 83 від 03.11.2017р.

Таким чином доводи позивача про неправомірність рішення № 416 від 17.11.2017 року Лубенського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області про відмову в перерахунку пенсії є помилковими .

Оскільки надана позивачем довідка не може бути підставою для перерахунку пенсії, та оскільки в апеляційній скарзі Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду від 23.01.2018р. та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені позову, заперечення представника позивача щодо того, що в апеляційній скарзі Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області заперечує лише проведення перерахунку пенсії з урахуванням премій є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.01.2018 по справі № 539/3233/17 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло С.С. Резнікова
Повний текст постанови складений 14.05.2018