Справа № 265/3447/18
Суддя: Вайновський А. М.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/3447/18
Провадження № 2-а/265/173/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Аврамова Івана Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в особі інспектора УПП в Донецькій області ДПП Аврамова І.В. про скасування постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАА № 358063 від 12.04.2018, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора. В обґрунтування позову зазначив, що із вказаною постановою він не згодний, адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки діяв відповідно до приписів п. 8.11 ПДР. Вважає, що інспектор Аврамов І.В. безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Просив постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

08 травня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача на пред'явлений адміністративний позов. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова була винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та є обґрунтованою. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджено відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля, який додав до відзиву. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких інших заяв чи клопотань по суті справи сторонами не надано.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Згідно із ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови серії ЕАА № 358063, винесеної інспектором поліції Аврамовим І.В. від 12.04.2018, вбачається, що 12 квітня 2018 року о 09-59 годині в місті Маріуполі по проспекту Миру, 43, ОСОБА_1, керуючи автомобілем ДЕУ Ланос, д/н НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3ґ ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень.

Положеннями ст. 122 ч. 2 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.7.3ґ ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком , якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно ж із п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З наданого відповідачем відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля вбачається, що відеозйомка відбувалася 12 квітня 2018 року о 09-59 годині в умовах світлої пори доби, за ходом руху патрульного автомобіля. При цьому даний відеозапис спростовує доводи позивача ОСОБА_1 щодо відповідності його дій приписам п. 8.11 ПДР, оскільки останній дійсно вчинив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору перед зміною сигналу на заборонений червоний, маючи об'єктивну змогу зупинити автомобіль відповідно до п. 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування.

В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість пред'явленого адміністративного позову, а тому відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Аврамова Івана Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

2. Рішення суду може би бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

3. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

4. Повний текст рішення складено 14 травня 2018 року.

Суддя А.М. Вайновський