Справа № 709/1832/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 709/1832/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кваша І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В., суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року (повний текст виготовлено 11 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №160-ДК/0068По/08/01/-17 від 19 вересня 2017 року, винесену державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель ОСОБА_3 про накладення штрафу у розмірі 255 гривень.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини справи. Зокрема, відповідач на те, що СТОВ «Агроко» не повернув майно, яке отримав від громадян на підставі договору оренди, а пропонує здійснювати обробіток іншої земельної ділянки.

19 квітня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу яким підтримує правову позицію суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21 липня 2017 року №160-ДК Головному спеціалісту відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_3 доручено здійснити у термін з 25 липня 2017 року по 04 серпня 2017 року здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності та родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки використання земель в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради.

04 серпня 2017 року державним інспектором державного контролю за додержанням земельного законодавства за використанням та охороною земель Черкаської області ОСОБА_3 Андрійовичем проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об'єктами - земельними ділянками сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради за межами населеного пункту, з кадастровим номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та в ході якої встановлено, що зазначені земельні ділянки використовуються СТОВ «Агроко» попри те, що дія договору оренди закінчилась.

За результатом перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельними ділянками № 160-ДК/160АП/09/011-1 9 від 04 серпня 2017 року, яким встановлено, що частини земельних ділянок, які знаходяться у приватній власності, відгороджені забором, за яким знаходиться господарчий двір СТОВ «АГРОКО». На даний час забор на земельних ділянках знесений. За змістом Акта перевірки, земельні ділянки використовуються СТОВ «Агроко» попри те, що дія договору оренди закінчилась.

07 вересня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 відносно позивача, як генерального директора СТОВ «АГРОКО», складено протокол про адміністративне правопорушення № 160-ДК/0064/П/07/01/-17, за порушення вимог ст. 19, 29, 31-32, 34 Закону України «Про оренду землі», а саме: несвоєчасне повернення земельних ділянок власникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

19 вересня 2017 року за результатами розгляду вищевказаного протоколу державним інспектором Левчуком А.С. винесено оскаржувану постанову № 160-ДК/0068По/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором порушені основні норми закону, а саме: ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно повноти і об'єктивності розгляду справи; ст. 280 ст. 54 Кодексу України про адміністративн правопорушення щодо встановлення обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Сторонами не заперечується, що фактичною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем визначено користування земельними ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 попри те, що дія договору оренди закінчилась.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що дії позивача є порушенням ст.. 19, 29, 31-32, 34 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Відповідно до ст.. 29 Закону України «Про оренду землі», у разі погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, орендодавець має право на відшкодування збитків. Збитки, завдані третім особам у зв'язку з використанням орендарем земельної ділянки, відшкодовуються орендарем на загальних підставах. Розміри збитків визначаються сторонами договору оренди. У разі недосягнення сторонами згоди про розмір відшкодування збитків спір вирішується в судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах не йдеться про погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки, а тому посилання відповідача на ст.. 29 Закону України «Про оренду землі» є недоцільним.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Натомість, ст.. 32 Закону України «Про оренду землі» визначає порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Проте, у Акті перевірки зазначено відомості про те, що договір оренди земельної ділянки є припиненим внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Отже, посилання відповідача на ст.. 32 Закону України «Про оренду землі» є недоцільним.

Відповідно до ст.. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відповідно до ст. 1 ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення строків повернення тимчасово зайнятих земель або невиконання обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням, -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідач зазначає, що порушення позивачем вимог зазначених нормативних актів підтверджується фактом використання СТОВ «Агроко» земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Як вбачається з пояснень позивача, між СТОВ «Агроко» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір оренди земельної ділянки.

Проте, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (зокрема, у Акті перевірки, протоколі та постанові про накладення адміністративного стягнення) відсутні будь-які посилання на договори оренди, не зазначено дату їх припинення. Натомість, констатовано факт використання позивачем земельних ділянок після закінчення дії таких договорів.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи містяться копії повідомлень №1485 та №1486 від 28 грудня 2015 року, направлених СТОВ «Агроко» ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідно до яких зазначеним особам виділено земельні ділянки для обробітку, внаслідок закінчення договору оренди.

Крім вказаного, відповідачем не доведено факт того, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відгороджені забором та безпосередньо використовуються позивачем.

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо втрачених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) СТОВ «Агроко», земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 не накладається на межі суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідачем не доведено обставин, які були підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який було вручено представнику позивача зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17-00 год. 19 вересня 2017 року у приміщенні Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 131.

Відповідачем не заперечується, що представник позивача повідомив державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_3 за допомогою факсу про неможливість прибуття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її представника на розгляд справи.

Проте, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався за відсутності позивача та/або його представника.

Таким чином, відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 14.05.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма