Справа № 488/499/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 р. м.ОдесаСправа № 488/499/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюк Г.В.
суддів: Потапчук В.О.
Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва та ОСОБА_4 на Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Херсонської області № 18/234 вих-16 від 07.07.2016 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 на підставі довідки прокуратури Херсонської області № 18/234 вих-16 від 07.07.2016 року, починаючи з 02.09.2016 року, із розрахунку 90 відсотків від заробітку за відповідною посадою, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити заборгованість, що виникає на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

12 квітня 2017 року Додатковою Постановою було доповнено резолютивну частину постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2017 року у адміністративній справі № 488/499/17 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій відповідача - суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, виклавши її у наступній редакції: „Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Херсонської області № 18/234 вих-16 від 07.07.2016 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 за правилами ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Херсонської області № 18/234 вих-16 від 07.07.2016 року, починаючи з 02.09.2016 року, із розрахунку 90 відсотків від заробітку за відповідною посадою, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити заборгованість, що виникає на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат та індексу інфляції.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 16 лютого 2017 року по справі № 488/499/17 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII та відповідно до Прикінцевих положень даного закону, ч.18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1994 року № 1789-XII втрачає чинність, а отже на даний час відсутній будь-який порядок здійснення перерахунку пенсій, як відповідно до Закону № 1697-VII, так і до Закону № 1789-XII.

ОСОБА_4 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 16 лютого 2017 року по справі № 488/499/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на те, що при постановлені оскаржуваної постанови судом першої інстанції порушено вимоги Конституції України, норми матеріального та процесуального права. А також те, що згідно з приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а отже, позивач мав право на перерахунок пенсії за правилами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 2663-ІН від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру».

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з'явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва підлягає задоволенню, а в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на наступне:

Судом встановлено, що позивач з березня 2007 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від посадового окладу.

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури України та наказом Генерального Прокурора України № 1478к від 23.10.2014 року був звільнений із займаної посади заступника прокурора Херсонської області у зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Загальний страховий стаж позивача на день звільнення становить 30 років 8 місяців 18 днів, із якого в органах прокуратури - 23 роки 2 місяці 15 днів.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2015 року відповідача зобов'язано провести перерахунок пенсії позивача за вислугу років згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки про складові заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" № 18/330 вих. № 14 від 24.10.2014 року, виданою прокуратурою Херсонської області, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру, та виплатити різницю між фактично отриманою сумою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з 05.11.2014 року по час поновлення порушеного права.

02.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва із заявою про здійснення перерахунку його пенсії на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 07.07.2016 року № 18/234 вих-16 про заробіток для перерахунку пенсії за вислугою років та виплату різниці між фактично отриманою сумою пенсії та належною до сплати з 01.01.2016 року.

15.09.2016 року відповідач своїм листом № 92-І-01 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, мотивуючи відмову відсутністю передбачених законом підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови відповідача в проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки, наданої Прокуратурою Херсонської області. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 18 статті 50-1 Закону України Про прокуратуру №1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Разом з тим, Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, у статті 50-1 Закону України Про прокуратуру частину 18 викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх працівників прокуратури. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відсутня в новій редакції частини 18 статті 50-1 Закону України Про прокуратуру, а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

15.07.2015 набрав чинності Закон України Про прокуратуру №1697-VІІ від 14.10.2014.

Згідно п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом: Закон України Про прокуратуру №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім п. 8 ч.1 ст.15, ч.4 ст. 16, абз.1 ч.2 ст. 46-2, ст. 47, ч.1 ст. 49, ч.5 ст.50, ч.ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, ч.3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст. 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст. 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону України „Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 не містить.

На час звернення позивача як до органу пенсійного Фонду так і до суду, Кабінетом Міністрів України не було визначено умов перерахунку раніш призначених пенсій.

При цьому, положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» („Rees v. United Kingdom") Європейський суд з прав людини зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Ураховуючи наведені вище положення джерел права, колегія суддів дійшла висновку, що з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд в постановах від 06 березня 2018 року по справі №К/9901/22184/18, від 14 березня 2018 року по справі К/9901/12389/18.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у відповідача були відсутні законодавчі підстави (умови) для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, у зв'язку з чим відмова УПФУ є обґрунтованою та правомірною.

Доводи позивача, щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки право на призначення пенсії та право на перерахунок пенсії не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, на момент звернення позивача до УПФУ, не існувало, то відповідач обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії належним чином не обґрунтовані, не підтверджені наявними матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення мало місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та як слід оскаржувана Постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Корабельному районі м. Миколаєва, - задовольнити.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2017 року по справі № 488/499/17, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_4, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
судді: Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.