Справа № 461/2731/18
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2731/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі судового засідання Чорненької К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Львівської митниці державної фіскальної служби України (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄРДПОУ 39420875) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1068/20900/18 від 20.03.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.04.2018 року на адресу позивача надійшов рекомендований лист в якому містилась постанова № 1068/20900/18 від 20 березня 2018 року в справі про порушення митних правил.

Даною постановою, заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальник УПМП та MB ОСОБА_5, позивача було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, яка була винесене у його відсутності, оскільки про час та місце розгляду справи позивача повідомлено не було.

З даною постановою позивач не погоджується, вважає її такою, що винесена з порушенням закону та є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, оскільки через канцелярію суду подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовним вимогами позивача не погоджується, оскільки такі є необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Оскільки позивачем вчинено триваюче правопорушення, постанова винесена законно є обґрунтованою. Просить відмовити у задоволення позову. /а.с.18а-23/.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд встановив, що постановою заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 від 20.03.2018 р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн. /а.с.2/.

Відповідно до постанови, 12.02.2018 року близько 22:02 години в зону митного контролю на в'їзд в Україну по смузі руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «VOLKSWAGENTRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-код НОМЕР_3, в якому громадянин України ОСОБА_1 слідував як водій.

Шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), на підставі аналізу переміщень за даними ФМ «Пасажирський пункту пропуску». ФМ «Диспетчер зони митного контролю» АСМО «Інспектор» з'ясовано, що громадянин України ОСОБА_1 30.06.2016 року о 17:34 годині через пункт пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ210», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN-НОМЕР_5 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України.

Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та САІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля марки «MERCEDES- BENZ210», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN- НОМЕР_5, станом на 12.02.2018 року.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 не доставив товар - транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ210», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN- код НОМЕР_5, до митного органу призначення, перевищив встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж 10 діб.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, «пропуск ввезеного 30.06.2016 р. ОСОБА_1 на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ210», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN-НОМЕР_5, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 ввіз вказаний автомобіль 30.06.2016 р., тобто вивезти за митну територію України, позивач мав не пізніше 11.07.2016 р. Позивач зазначає, що правопорушення мало місце 11.07.2016 р. Однак, при винесенні оскаржуваної постанови, цього враховано не було.

У відзиві на позовну заяву, Львівська митниця ДФС України посилається на те, що ОСОБА_1 до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини події, у зв'язку з якими пропущено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звернувся.

Ст.467 МК України визначено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил у справах, які розглядаються митними органами, може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду митними органами справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477- 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України 30.06.2016 року через митний пост «Мостиська», тобто містись закінчений склад адміністративного правопорушення та не може вважатись триваючим. Таким чином, останнім днем притягненням позивача до адміністративної відповідальності буде вважатись 12.07.2016 року. Тому висновок відповідача про те, що позивач порушив митні правила не ґрунтується на вимогах закону, що свідчить про неправомірність винесення постанови про порушення митних правил позивачем.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Суд враховує те, що представником відповідача не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.470 Митного Кодексу України. Відповідач не виконав обов'язку, передбаченого ч.2 ст.77 КАС України щодо доказування правомірності свого рішення. Тому суд вважає позовну вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З врахуванням наведених положень, суд вважає за необхідне скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 1068/20900/18 від 20.03.2018 р., та провадження у справі закрити.

Згідно ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави із бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст.9, 72, 90, 139, 229, 240, 271, 286, 288 КАС України, ст.ст.92, 93, 381, 467, 470 МК України, суд, -

ухвалив:

Позовні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Львівської митниці державної фіскальної служби України (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄРДПОУ 39420875) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, - задоволити повністю.

Постанову заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5 від 20.03.2018 р., винесеної у справі №1068/20900/18 відносно ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України визнати протиправної та її скасувати, а справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 481 МК України - закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Радченко В.Є.