Справа № 816/566/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/566/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

представника позивача - Ворони О.А.,

представника відповідача - Базавлук К.В.,

представника третьої особи - Тарасенка Р.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача: Філія "Управління магістральних газопроводів "ХАРКІВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квант Плюс» /надалі по тексту - ТОВ «Квант Плюс», позивач/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом /з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21 березня 2018 року № 176/ до Державної фіскальної служби України /надалі по тексту - ДФС України, відповідач/ про визнання протиправним рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року; визнання скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Плюс», поданої на рішення комісії ДФС України № 563793/31618527 від 18 січня 2018 року, такою, що повністю задоволена на користь платника податку у порядку статті 56 Податкового кодексу України; визнання протиправним та скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року та зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем, коли її було надіслано, податкову накладну ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року, яка виписана на адресу ПАТ «Укртрансгаз» філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз», складена та подана на реєстрацію 14 грудня 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що скарга на рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року була направлена товариством на адресу ДФС України 19 січня 2018 року та отримана ДФС України 22 січня 2018 року, проте рішення за результатами розгляду скарги у десятиденний строк не надійшло, що у силу статті 56 Податкового кодексу України дає підстави вважати скаргу такою, що повністю задоволена на користь платника податку. Також позивач зазначав, що ним надано фіскальному органу всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено /а.с. 5-10, 117- 121/.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. У частині позовної вимоги про зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 46 від 21 листопада 2017 року за датою її подання поклався на розсуд суду.

У відзиві на позовну заяву та доповненнях до них відповідач посилався на те, що скарга на рішення комісії ДФС України від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року була отримана відповідачем 09 лютого 2018 року, а рішення за результатами розгляду цієї скарги прийнято ДФС України - 13 лютого 2018 року і направлено позивачу 14 лютого 2018 року, тобто з дотриманням десятиденного строку, встановленого статтею 56 Податкового кодексу України. Рішення за результатами розгляду скарги № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року не створює для позивача юридичних наслідків, а тому не є актом індивідуальної дії, що може бути предметом оскарження у порядку адміністративного судочинства. Реєстрація податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України внаслідок відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, у зв'язку з чим позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України. За результатами розгляду поданих позивачем документів, комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року з підстав "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття Комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування". Відповідач зауважував, що позивачем на підтвердження факту здійснення господарських операцій з ПАТ «Укртрансгаз» філією «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» не надавалися рахунки-фактури, документи щодо якості товару, транспортування, зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів) /а.с. 91 - 92, 180 -183, 204 - 207/.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі від 23 лютого 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено - Філію "Управління магістральних газопроводів "ХАРКІВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" /місцезнаходження: вулиця Культури, буд. 20 А, місто Харків, 61001, ідентифікаційний код 25698645/.

У письмових поясненнях та у судовому засіданні представник третьої особи підтримав позов позивача та просив його задовольнити, посилаючись на факт отримання від позивача товару за податковою накладною № 46 від 21 листопада 2017 року /а.с. 96-97/.

Заслухавши пояснення представників учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" /ідентифікаційний код 31618527/ зареєстроване як юридична особа в установленому законодавством порядку за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Конституції, 13, та здійснює господарську діяльність за видом- 46.90 « неспеціалізована оптова торгівля» /а.с. 74 - 82/.

Між ТОВ "Квант Плюс" (постачальник) та ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії «Управління магістральних газопроводів Харківтрансгаз» (покупець) укладено договір про закупівлю товарів від 27 вересня 2017 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується передати у власність, а Покупець - прийняти та оплатити, серед іншого, труби НКТ 89х6,5 -Д у кількості 30 т за ціною за одиницю - 39600,00 грн (з ПДВ) і загальною вартістю (з ПДВ) 1188000,00 грн /а.с. 123-129/.

Факт поставки товару засвідчено видатковою накладною № 8 від 21 листопада 2017 року та товарно-транспортною накладною № 8 від 21 листопада 2017 року /а.с. 131-132/.

За фактом поставки труби НКТ 89х6,5 -Д у кількості 30 т позивачем складено податкову накладну № 46 від 21 листопада 2017 року на загальну суму 1188000,00 грн, у тому числі ПДВ - 198000,00 грн, яку направлено до Єдиного реєстру податкових накладних 14 грудня 2017 року/а.с. 11/.

Згідно квитанції від 14 грудня 2017 року реєстрацію податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року на поставку труби у кількості 30 т зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України внаслідок відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13 червня 2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7304. Товариству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту "в" підпункту 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13 червня 2017 року № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу /а.с. 12/.

На виконання зазначених вимог 12 січня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена, відповідно до якого позивачем надано письмові пояснення по господарській операції та копії 14 документів /а.с. 13-15/.

За результатами розгляду поданих документів комісією ДФС прийнято рішення від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року /а.с. 41/.

Зі змісту вказаного рішення комісії ДФС України слідує, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної стало надання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Не погодившись з цим рішенням, позивач 19 січня 2018 року направив до ДФС України скаргу від 19 січня 2018 року № 63 на рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527. На підтвердження цього надав суду копію експрес- накладної № 1107 від 19 січня 2018 року, яка оформлена відділенням поштового зв'язку «Нова Пошта» на виконання договору про надання послуг з організації перевезення відправлень № 151734 від 06 грудня 2017 року, укладеного між ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Квант Плюс» /а.с. 47, 49- 54/.

Згідно даних служби діловодства Державної фіскальної служби України скарга на рішення комісії ДФС України від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року зареєстрована у фіскальному органі 09 лютого 2018 року за № 23299/6 /а.с. 210/.

За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг прийнято рішення № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року про залишення скарги без задоволення, а рішення комісії ДФС від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 - без змін /а.с. 55/.

Рішення Комісії з питань розгляду скарг № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року направлено на адресу ТОВ «Квант Плюс» - 14 лютого 2018 року, про що свідчить відбиток календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на поштовому відправленні (конверті) /а.с. 56/.

Позивач не погодився з рішенням комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року та рішенням Комісії з питань розгляду скарг № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду, а також просив суд визнати скаргу ТОВ «Квант Плюс» на рішення комісії ДФС України від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 такою, що повністю задоволена на користь платника податку, і зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних днем, коли її було надіслано, податкову накладну ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року, яка виписана на адресу ПАТ «Укртрансгаз» філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» і складена та подана на реєстрацію 14 грудня 2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням ДФС України на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 56.23.2 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 04 липня 2017 року № 485 затвердив Порядок розгляду скарг на рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних /чинного на момент подання та розгляду скарги позивача/.

Відповідно до пунктів 7 -8 цього Порядку скарга подається виключно у письмовій формі та подається платником податку особисто або через свого уповноваженого представника безпосередньо до ДФС або надсилається поштовим відправленням. Така скарга у день її надходження реєструється ДФС відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах. ДФС не може відмовити платнику податку у реєстрації скарги /пункт 7/.

Датою подання платником податку скарги є : у разі подання скарги безпосередньо до ДФС- дата фактичного надходження скарги до ДФС (дата проставлення відмітки про надходження скарги службою діловодства ДФС); у разі надсилання скарги поштовим відправленням - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податку поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі відсутності повідомлення про вручення або відбитка календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на поштовому відправленні (конверті, бандеролі), що унеможливлює встановлення дати отримання відділенням поштового зв'язку скарги, днем подання скарги вважається день проставлення відмітки про надходження скарги службою діловодства ДФС /пункт 8/.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що одним із способів подання скарги є надсилання скарги поштовим відправленням. У такому випадку належними доказами дати подання скарги є повідомлення про вручення поштового відправлення або конверт (бандероль) із зазначенням дати отримання відділенням поштового зв'язку від платника податку поштового відправлення. У разі відсутності повідомлення про вручення або конверта (бандеролі) днем подання скарги є день проставлення відмітки про надходження скарги службою діловодства ДФС.

Експрес-накладна № 1107 від 19 січня 2018 року, яка надана позивачем на підтвердження дати подання скарги на рішення від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 до ДФС України, не є належним доказом дати подання скарги у контексті наведених норм.

Тож за відсутності у позивача повідомлення про вручення або конверта (бандеролі) днем подання скарги від 19 січня 2018 року за вих. № 63 слід вважати дату проставлення відмітки про надходження цієї скарги службою діловодства ДФС, а саме : 09 лютого 2018 року.

Відповідно до підпункту 56.23.3 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податку протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку /підпункт 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 ПК України/.

Оскільки датою подання скарги на рішення від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 є 09 лютого 2018 року, а рішення Комісії з питань розгляду скарг № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року за результатами розгляду цієї скарги надіслано платнику податку - 14 лютого 2018 року, то у суду відсутні правові підстави визнавати скаргу позивача такою, що повністю задоволена на користь платника податку відповідно до підпункту 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги про визнання скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Квант Плюс», поданої на рішення комісії ДФС України № 563793/31618527 від 18 січня 2018 року, такою, що повністю задоволена на користь платника податку у порядку статті 56 Податкового кодексу України, слід відмовити.

Не підлягає задоволенню і позовна вимога ТОВ «Квант Плюс» про визнання протиправним рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту наведених норм слідує, що предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення для позивача, тобто впливати на коло його прав, свобод та інтересів, і наслідком вирішення спору у суді має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача.

Проте, оскаржуване позивачем рішення № 16092/31618527 від 13 лютого 2018 року про результати розгляду скарги не порушує право позивача на реєстрацію його податкової накладної, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розмінні норм КАСУ і визнання судом протиправним та скасування цього рішення не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача. Юридичний наслідок для позивача створює рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року суд зазначає таке.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29 грудня 2010 року у відповідній редакції (далі за текстом - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341), у разі відповідності податкових накладних та/або розрахунків критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення реєстрації таких податкових накладних та/або розрахунків коригування відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування, в якій зазначаються відомості та перелік документів, визначених підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Як встановлено судом, підставою для зупинення реєстрації податкової накладної ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року стала відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, а саме: за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7304.

Однак, у ході розгляду справи представник відповідача не пояснив у чому саме полягала невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 7304, а також не надав доказів на підтвердження факту такої невідповідності або наявності інших підстав відповідності податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність зупинення реєстрації податкової накладної ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року, а відтак і вимоги до платника податку щодо надання пояснень та/або документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України.

У свою чергу матеріалами справи підтверджено, що товар, реалізований позивачем ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії «Управління магістральних газопроводів Харківтрансгаз», придбано позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОРТ-КОМ-ЛТД» у кількості 0, 245 т на підставі договору поставки № 0310-1/17 від 03 жовтня 2017 року та у товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКО-ПРОФІТ» у кількості 29,755 т на підставі договору поставки № 3005/05 від 30 травня 2017 року/а.с. 133-136, 141 - 144/.

Відповідно до пункту 1.1 договору поставки № 0310-1/17 від 03 жовтня 2017 року Постачальник зобов'язується на умовах, визначених цим договором, поставити та передати у власність Покупця товари виробничого призначення, далі Товар, у відповідності до Специфікацій та/або видаткових накладних, які є його невід'ємними частинами, а Покупець зобов'язується прийняти цей Товар та оплатити його.

Факт поставки товару, зокрема, труби НКТ 89х6,5-Д, засвідчено видатковою накладною № 25 від 15 листопада 2017 року та актом прийому-передачі товару № 25 від 15 листопада 2017 року /а.с. 137-138/.

Постачальником виписано рахунок на оплату № 107 від 15 листопада 2017 року, а Покупцем платіжним дорученням № 1287 від 01 грудня 2017 року проведено оплату за товар згідно рахунку на оплату № 107 від 15 листопада 2017 року /а.с. 139-140/.

Відповідно до пункту 1.1 договору поставки № 3005/05 від 30 травня 2017 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник передає у власність покупцеві, а Покупець приймає та оплачує товари промислового призначення (труби), загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена Сторонами у додатках до цього договору «Перелік товару, що постачається Постачальником».

Факт поставки труби НКТ 89х6,5-Д засвідчено видатковою накладною № РН-0000292 від 20 листопада 2017 року та товарно-транспортною накладною № 2017/234 від 20 листопада 2017 року /а.с. 145-146/.

Оплату за товар підтверджено ТОВ «Квант Плюс» платіжним дорученням № 21251 від 27 листопада 2017 року /а.с. 147/.

Зауважень та обґрунтованих сумнівів у здійсненні господарських операцій з придбання позивачем товарів у ТОВ «СПОРТ-КОМ-ЛТД» та у ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» відповідач не висував та документально не підтвердив у ході розгляду справи, що враховується судом як додаткова підстава для висновку про недоведеність відповідачем обставин для зупинення реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року.

У подальшому придбаний позивачем товар передано ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії «Управління магістральних газопроводів Харківтрансгаз».

Суд бере до уваги, що відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом пункту 201.7 цієї статті податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг або на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Аналіз наведених норм та норми пункту 187.1 статті 187 ПК України свідчить, що податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов'язань за правилом «першої події»: на кожне повне або часткове постачання товарів / послуг або на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Позивачем на виконання вимог Податкового кодексу України складено податкову накладну № 46 від 21 листопада 2017 року на дату виникнення податкових зобов'язань за першою подією - датою відвантаження товару за видатковою накладною № 8 від 21 листопада 2017 року.

Доданими до справи документами підтверджується, а відповідачем не заперечується, що позивачем на виконання пропозиції у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №46 від 21 листопада 2017 року надано до контролюючого органу разом із повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій 14 документів в електронній формі, а саме: пояснення; договір про закупівлю товарів № 6 від 27 вересня 2017 року; специфікація від 27 вересня 2017 року; довіреність на отримання товару № 329/09 від 18 січня 2017 року; видаткова накладна № 8 від 21 листопада 2017 року; товарно-транспортна накладна № 8 від 21 листопада 2017 року; договір поставки № 0310-1/7 від 03 жовтня 2017 року; видаткова накладна № 25 від 15 листопада 2017 року; акт прийому - передачі товару № 25 від 15 листопада 2017 року; платіжне доручення № 1287 від 01 грудня 2017 року; договір поставки № 3005/05 від 30 травня 2017 року; специфікація № 9 від 18 листопада 2017 року; видаткова накладна № РН-0000292 від 20 листопада 2017 року; товарно-транспортна накладна № 2017/234 від 20 листопада 2017 року .

Таким чином, документи, надані позивачем, містили видаткову накладну № 8 від 21 листопада 2017 року, якою засвідчено факт поставки товару (труб НКТ 89х6,5 -Д) ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії «Управління магістральних газопроводів Харківтрансгаз». У судовому засіданні представником позивача зазначено, що після реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року цей товар буде оплачено Покупцем, а представником ПАТ "Укртрансгаз" підтверджено факт отримання від позивача товару (труб) за податковою накладною № 46 від 21 листопада 2017 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подані позивачем документи були достатні для реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року, складеної за датою відвантаження товару покупцю.

Водночас не зважаючи на надані пояснення та документи, Комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29 березня 2017 року /чинної до 22 березня 2018 року/передбачалося, що комісія ДФС приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 постанови № 190 визначалося, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: - ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; - ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; - надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, натомість у рішенні Комісії ДФС України від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 в якості підстави зазначено: "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Суд відзначає, що із змісту цього оскаржуваного рішення комісії ДФС України про відмову у реєстрації податкової накладної неможливо встановити обставини, які стали підставою для відмови у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року, зокрема, які документи складені з порушенням законодавства, та/або яких документів не вистачало для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Тож рішення від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, а відтак є необґрунтованим, у зв'язку з чим не відповідає критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, що визначені статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, є протиправним.

Представником відповідача у письмових запереченнях та у ході розгляду справи пояснено, що відмова у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року зумовлена ненаданням платником податку рахунків-фактур, документів щодо якості товару, транспортування, зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів).

Суд критично оцінює означені пояснення відповідача, оскільки оскаржуване рішення про відмову у реєстрації податкової накладної не містить посилань на вказані обставини як на підставу для відмови у реєстрації податкової накладної. До того ж відсутність цих документів не свідчить про недостатність документів для реєстрації податкової накладної, складеної за датою відвантаження товару .

Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги наявність у позивача передбачених чинним законодавством документів, необхідних для складання та реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року, у ДФС України були відсутні правові підстави для відмови у реєстрації податкової накладної.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року, є необґрунтованим та безпідставним, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку позовній вимозі про зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "Квант Плюс" № 46 від 21 листопада 2017 року днем, коли її було надіслано на реєстрацію, суд виходить з такого.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказаний висновок Верховного Суду України відповідно до положень статті 242-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12 травня 2004 року, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов'язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов'язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов'язок розв'язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29 грудня 2010 року (зі змінами), передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування /пункт 19/. У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду /пункт 20/.

Оскільки обраний судом спосіб захисту права (інтересу) має бути одночасно і ефективним, і дієвим, і можливим до практичного виконання, а умови функціонування певної автоматизованої системи владного суб'єкта можуть не забезпечувати здатність проведення юридично значимих дій попередніми датами, то суд не вбачає за доцільне визначати у судовому рішенні дату реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, пункт 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних вказує на те, що датою реєстрації податкової накладної є дата набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 46 від 21 листопада 2017 рок, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Квант Плюс» (ідентифікаційний код 31618527), а тому позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню. Водночас вимога позивача у частині зобов'язання ДФС України зареєструвати податкову накладну днем її подання на реєстрацію - 14 грудня 2017 року задоволенню не підлягає.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 цієї статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що ТОВ "Квант плюс" за подання позову до суду сплачено судовий збір у сумі 7048,00 грн і суд дійшов висновку про задоволення двох позовних вимог, то стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 3524, 00 грн.

Керуючись статтями 2, 6-9, 72- 77, 241-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (місцезнаходження: вул. Конституції, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ідентифікаційний код 31618527) до Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: Львівська площа, буд. 8 м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 39292197), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача: Філія "Управління магістральних газопроводів "ХАРКІВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" /місцезнаходження: вулиця Культури, буд. 20 А, місто Харків, 61001, ідентифікаційний код 25698645/ про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 18 січня 2018 року № 563793/31618527 про відмову у реєстрації податкової накладної № 46 від 21 листопада 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 46 від 21 листопада 2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (ідентифікаційний код 31618527).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 39292197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (місцезнаходження: вул. Конституції, буд. 13, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ідентифікаційний код 31618527) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3524,00 грн (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.

Суддя Н.І. Слободянюк