Справа № 806/2460/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/2460/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Шведюк М.М.,

апелянта, його представника, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "19" грудня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Радомишильському районі Житомирської області про зобов`язання вчинити дії , -

суддя в 1-й інстанції - Черняхович І.Е.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 29.12.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділ Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області розглянути заяву-клопотання ОСОБА_2 щодо виділення та передачу йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Потіївської об'єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області та видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність такої земельної ділянки;

- рішення-відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.06.2017 №Ш-6270/0-6239/6-17, яким відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви-клопотання від 26.04.2017 №6270, визнати протиправним та скасувати;

- заяву-клопотання ОСОБА_2 від 26.04.2017 №6270 визнати обґрунтованою та на її підставі зобов'язати Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області видати наказ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (2га) на території Потіївської об'єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2017р. в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним виконано вимоги законодавства щодо надання разом з клопотанням графічних матеріалів. Вважає, що і попередні відмови відповідача, за результатами розгляду його заяви, були надуманими про що свідчить доведеність ним обратного. Зазначене також свідчить про небажання відповідача позитивно вирішити його заяву, а тому, остання відмова є неправомірною.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області на дату виникнення спірних правовідносин здійснювало свої повноваження, керуючись постановою Кабінету Міністрів України "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" від 14.01.2015р. №15, Положенням про Головне управління Держземагентства у Житомирській області, затвердженим Наказом Держземагенства України від 03.03.2015р. №23, іншими нормативними актами.

Що ж до позовної вимоги, зобов"язання судом відповідача прийняти конкретно визначене рішення, буде втручанням в дискреційні повноваження останнього.

Перевіривши матеріали справи та правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з 08.05.2015 по 16.10.2017, з 01.11.2015 по 20.12.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. (а.с.10). У своїй позовній заяві позивач зазначив, що звернувся до відповідача з заявою про відведення земельної ділянки, як учасник АТО та земельна ділянка вибиралась із списку земель відведених для учасників АТО.

У листопаді, грудні 2016 року та червні 2017 року позивач звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, яка розташована на території Потієвської об'єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області на адресу позивача надіслано листи від 03.11.2016 №Ш-9816/0-3902/6-16, від 07.12.2016 №Ш-10929/0-4515/6-16 у яких вказано, що довідкою №22-619-99.8-2965/0/2-16 від 01.11.2016 відділом Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області визначено категорію земель, за рахунок яких надається земельна ділянка та форму власності - землі водного фонду, державної власності. Крім того зазначено, що згідно даних відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області вказана заявником у клопотанні земельна ділянка відносяться до відкритих заболочених місць (а.с.13,14). Після спростування заявником зазначених у відмові обставин, відповідачем 09.03.2017 року за №Ш-1706/0-3470/6-17 втрете було відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на доводи викладені в попередній відмові від 07.12.2016 року (а.с.16).

На четверте звернення заявника, відповідачем від 22.06.2017 №Ш-6270/0-6239/6-17 в черговий раз відмовлено в задоволенні заяви мотивуючи тим, що відповідно до доданих ним графічних матеріалів неможливо визначити відповідність місцерозташування земельної ділянки вимогам законів (а.с.17).

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо чергової відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою протиправними, звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту, суд першої інстанції виходив з того, що додані позивачем до клопотання викопіювання не можна розцінювати як графічні матеріали в розумінні частини 6 статті 118 ЗК України, з огляду на що у відповідача були відсутні підстави для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тому дії відповідача були правомірними.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволені позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Приписами частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Водночас, за приписами частини 7 статті 118 Кодексу підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що заявником було надано відповідачеві належні графічні матеріали з яких можливо було ідентифікувати бажану для заявника земельну ділянку. Зазначене слідує з того, що відповідно до попередніх відмов, зазначена в графічних матеріалах земельна ділянка, останнім, була віднесена до заболоченої місцевості. При цьому, будь-яких посилань на незрозумілість її місцерозташування відповідачем не зазначалось.

Крім того, колегія суддів зазначає, що діюче законодавство не містить чіткого визначення поняття "графічні матеріали" і не встановлює вимог щодо форми графічних матеріалів, на яких зазначається бажане місце розташування земельної ділянки. Зазначене підтверджується листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (а.с. ). Тому, долучена до заяви роздрукована з кадастру України карта, надана третьою особою, є належним графічним матеріалом, яке відповідає вимогам ст.118 ЗК України.

Щодо посилань апелянта на дискреційність наданих йому повноважень то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Практика Європейського суду однозначно свідчить про те, що рішення прийняті в рамках дискреційних повноважень, але з порушенням принципів ефективного захисту прав і свобод громадян, були визнані Європейським судом з прав людини порушенням Європейської Конвенції з прав людини і основних свобод, ( наприклад, справа "Волоха проти України").

Застосовуючи механізм захисту права позивача та його відновлення як порушеного суб'єктом владних повноважень, на відповідача необхідно покласти обов'язок видати наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення та розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки 2 га на території Потіївської об"єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області відповідно до його заяви від 26.04.2017 року за №6270 та пакету документів, оскільки будь-яких перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, крім тих, які вже розглянуті судом, відповідачем не зазначено та судом не встановлено.

Доводи апелянта, що прийняття конкретно визначеного рішення, буде втручанням в дискреційні повноваження останнього є помилковими, оскільки покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Виходячи з заявлених вимог та враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому, оскаржена постанова від 19.12.2017р. підлягає скасуванню з прийняттям нової - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" грудня 2017 р. скасувати, та прийняти нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною рішення-відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.06.2017 року №Ш-6270/0-6239/6-17, у наданні дозволу ОСОБА_2 на виготовлення та розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га на території Потіївської об"єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області.

Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області видати наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення та розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки 2 га на території Потіївської об"єднаної територіальної громади Радомишльського району Житомирської області відповідно до його заяви від 26.04.2017 року за №6270 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "14" травня 2018 р.