Справа № 823/1558/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року справа № 823/1558/18
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо зменшення розміру його пенсії за вислугу років із 90% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії з 01.01.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2016 №ФР-49610 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням 90% розміру пенсії за вислугу років від грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи із 01.01.2017 з урахуванням раніше проведених виплат.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відповідач в супереч вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» протиправно обмежив максимальний розмір його пенсії, шляхом зменшення розміру грошового забезпечення у відсотках з 90% до 70% відповідних сум його грошового забезпечення.

Ухвалою від 16.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що на даний час питання виплати перерахованих пенсій врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». У відповідності до вищевказаної постанови, обов`язок Пенсійного фонду щодо виплати пенсії у новому розмірі виник лише щодо перерахованої пенсії з 01.01.2018 (протягом березня-квітня 2018 року МВС на адресу Головного управління направлені нові довідки про грошове забезпечення, відповідно до яких Пенсійним фондом було здійснено перерахунок пенсій, в тому числі і позивача). В наданому відзиві зазначено, що обов`язок Пенсійного фонду щодо виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, відповідно до постанови № 103 виникає лише з 01.01.2019. Також наголошено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років з 01.05.2016 на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в максимальному розмірі. З 01.01.2018 позивачу було здійснено перерахунок, за яким він отримує пенсію в максимальному розмірі 13 730,00грн., а тому на даний час, у відповідності до абзацу 2 п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI, відсутні підстави для перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу призначена пенсія за вислугу років з 30.12.2008 в розмірі 90% грошового забезпечення, що становить 12 692,03грн., у тому числі основний розмір пенсії 12 229,47грн., підвищення та надбавки до пенсії - 462,56грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 20.12.2016 №6/8/4/ФР-49610/2161 надіслано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно якої грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача становить 37 563,45грн.

15.03.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області із заявою в якій просив здійснити перерахунок своєї пенсії з урахуванням всіх підвищень і надбавок, які нараховуються до основного розміру пенсії у відповідності до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2016 № ФР-49610 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області листом від 30.03.2018 № 140/А-10 повідомило позивача, що у відповідності до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 20.12.2016 № ФР-49610 позивачу 23.12.2016 проведено перерахунок пенсії з 01.05.2016 із зменшенням основного розміру пенсії позивача з 90% на 70% грошового забезпечення та через наявність в Україні обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для працездатних осіб, загальний розмір пенсії позивача з 01.05.2016 становив 12 692,03грн., а з 01.01.2018 - 13 730,00грн., у зв`язку з чим відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром.

Вважаючи вищевказану відмову протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу з 30.12.2008 була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 01.10.2011, та п.23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.05.2014, до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» замінено цифрами « 70» відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася у ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2016 №ФР-49610 про розмір грошового забезпечення.

Внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Частиною 3 ст.1-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, як Законом №2262-ХІІ так і Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено зменшення основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку, що відповідачем при проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.12.2016 №ФР-49610 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, протиправно зменшив розмір пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд також зазначає, що згідно з ч.5 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), ч.5 ст.43 Закону України № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Таким чином, ч.5 ст.43 Закону України № 2262-XI (в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом №911-VIII від 24.12.2015) викладена в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, згідно з п.2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Однак у випадку позивача пенсію останньому було призначено з грудня 2008 року.

Законом України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року), у ч.7 ст.43 Закону України № 2262-XI слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в цій частині суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України №2262-XII зі змінами, а саме:
- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;
- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про державну службу, Закону України Про прокуратуру, Закону України Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до ст.152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, положення ч.7ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.
Аналогічна позиція з приводу того, що положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України і вони не застосовуються до правовідносин, які виникли після прийняття Конституційним судом рішення, висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.09.2009 по справі №21-1119во09, у постанові від 4 вересня 2012 року №21-227а12.

Суд також наголошує, що Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), та Законом України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року) не вносились зміни щодо встановлення періоду дії максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (це положення діє в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011), а тому положення Закону України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), та Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року) не поширюються на позивача.

На думку суд з самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Отже, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання доплати до пенсії, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Дослідження матеріалів справи, а також аналіз положень чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що відповідач в супереч вимог чинного законодавства України та рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 протиправно обмежив максимальний розмір пенсії ОСОБА_1 , що також є підставою для задоволення вимог в цій частині.

Доводи відповідача, які лягли в основу відзиву на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані позицією позивача, яку суд прийняв до уваги та вважає її обґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за вислугу років із 90% на 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії з 01.01.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі довідки Черкаського обласного військового комісаріату від 20.12.2016 №ФР-49610 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням 90% розміру пенсії за вислугу років від грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії без обмеження її максимального розміру починаючи із 01.01.2017, з урахуванням раніше проведених виплат.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Гарань