Справа № 127/27061/17
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/1109/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №№1120, 1121 від 27.10.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №№1120, 1121 від 27.10.2017 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27.10.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №1120 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що, усвідомлюючи свої протиправні дії, 10.10.2017 року, на території загального користування по вул. Київська, 45, м. Вінниця, у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради, розмістив автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_1, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Окрім того, 27.10.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №1121 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що, усвідомлюючи свої протиправні дії, 12.10.2017 року, на території загального користування по вул. Чехова, 10 м. Вінниця, у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради, розмістив автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_1, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Позивач вважає, що вищезазначені постанови суперечать вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, оскільки, позивач не вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ст.152 КУпАП, оскільки Вінницька міська рада, затвердивши правила благоустрою, підміняє поняття «торгівля з рук у невстановлених місцях» поняттям «порушенням благоустрою».

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив поновити строк на оскарження постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №1120 від 27.10.2017 року та №1121 від 27.10.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП; скасувати постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №1120 від 27.10.2017 року та №1121 від 27.10.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП, та закрити провадження у справах.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 27.10.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №1120 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що, усвідомлюючи свої протиправні дії, 10.10.2017 року, на території загального користування по вул. Київська, 45, м. Вінниця, у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради, розмістив автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_1, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Окрім того, 27.10.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №1121 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що, усвідомлюючи свої протиправні дії, 12.10.2017 року, на території загального користування по вул. Чехова, 10 м. Вінниця, у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради, розмістив автомобіль марки «Газель», д.н.з. НОМЕР_1, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Відповідно до статті 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішенням Вінницької міської ради №104 від 01.03.2011 року затверджені Правила благоустрою території міста Вінниці (надалі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою населеного пункту.

Так, згідно п.3.2.3 Правил громадяни у сфері благоустрою міста зобов'язані не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів у сфері благоустрою міста.

Відповідно до п.п.6.13.1.(16) Правил на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо; на об'єктах благоустрою забороняється вчиняти дії, що тягнуть порушення умов благоустрою, пошкодження (руйнування чи псування) вулично-дорожньої мережі, інших об'єктів та елементів благоустрою, ускладнення умов руху пішоходів та транспорту, здійснювати стихійну торгівлю та інші дії, заборонені цими Правилами, чинним законодавством України (п.6.13.1 (29)).

Однак, суд вважає за можливе зазначити, що торгівля з рук у невстановлених місцях - торгівля в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під'їздах, скверах та в інших невстановлених місцях є окремим та самостійним адміністративним правопорушенням, яке передбачене статтею 160 КУпАП, санкція статті якої передбачає більш м'яке покарання, ніж за порушення ст.152 КУпАП, а саме накладення штрафу від одного до семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У той же час, п.п.29 п.6.13.1 рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» також забороняє здійснювати стихійну торгівлю.

Проте, по-перше, рішення міської ради є підзаконним нормативно-правовим актом та має меншу юридичну силу, ніж закон.

В той же час, статтею 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено вичерпний перелік обмежень при використанні об'єктів благоустрою, серед яких відсутнє здійснення стихійної торгівлі у невстановлених місцях.

Таким чином, підпунктом 29 пункту 6.13.1 рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» розширено перелік встановлених законом обмежень при використанні об'єктів благоустрою.

Вищезазначена позиція знайшла своє відображення у постанові Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року у справі №К/800/53478/15.

Більше того, суд не вважає, що торгівлю із автомобіля слід розцінювати як встановлення самовільного об'єкту торгівлі. А зі світлин, які містяться в матеріалах справи, не вбачається, що торгівля з рук у невстановлених місцях ускладнювала умови руху пішоходів та транспорту.

Частина 3 статті 7 КАС України передбачає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що торгівля з рук у невстановленому місця, тобто стихійна торгівля, не відноситься до порушення Правил благоустрою території міста Вінниці, оскільки є окремим складом іншого адміністративного правопорушення. Крім того, підпунктом 29 пункту 6.13.1 рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці» розширено, порівняно із законом, перелік встановлених законом обмежень при використанні об'єктів благоустрою шляхом віднесення до таких обмежень торгівлю у невстановленому місці, а тому вказаний пункт рішення ради не підлягає застосовуванню у спірних правовідносинах.

Крім того, частиною 1 статті 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов'язки. Суперечливе формулювання нормативних приписів нівелює таку гарантію.

А тому, висновок відповідача про порушення позивачем ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою території населеного пункту, що полягає в порушенні вимог п.п.16, 29 п.6.13.1 рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Вінниці», є неправомірним.

При цьому, суд не погоджується з вимогами позивача в частині закриття провадження у справі з таких підстав.

Статтею 284 КУпАП встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі ст.288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

В даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд вважає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

Отже, позовна вимога в частині закриття провадження у справі у справі про адміністративне правопорушення по притягненню позивача до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження правомірність рішень відповідача, а строк на оскарження постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №1120, 1121 від 27.10.2017 рокув силу ч.1 ст.121 КАС України підлягає поновленню, оскільки в межах десятиденного строку позивачем було подано скарги до виконавчого комітету Вінницької міської ради на неправомірність дій та рішень відповідача, проте останні були відхилені.

Окрім того, враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, зернення позивача до суду із двома вимогами немайнового характеру (визнання протиправною та скасування постанови №1120 від 27.10.2017 року та визнання протиправною та скасування постанови №1121 від 27.10.2017 року), часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з виконавчого комітету Вінницької міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань 640,00 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого звільнено позивача на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ст.288 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 33, 152, 245, 276, 280, 288 КУпАП, ст.ст.8, 9, 10, 72-78, 121, 132, 139, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 пропущений строк на оскарження постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №№1120, 1121 від 27.10.2017 року.

Визнати протиправними та скасувати постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №№1120, 1121 від 27.10.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.152 КУпАП, та накладення адміністративних стягненнь у виді штрафів в сумі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

В іншій частині задоволення позову - відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Вінницької міської ради, , місцезнаходження якого за адресою: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, за рахунок його бюджетних асигнувань 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: