Справа № 813/1261/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/1261/18

15 травня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобовязання до вчинення дій -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними дій Львівської міської ради щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско»; зобовязання Львівської міської ради у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.11.2016 року вона звернулася до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско». Листом від 23.05.2017 року №2403-2806 відповідачем відхилено проект ухвали «Про надання гр. ОСОБА_1М дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» в урочищі «Голоско». 30.08.2017 року позивач повторно звернулася до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Згідно листа від 09.10.2017 року відповідачем відхилено заяву у звязку із недостатньою кількістю голосів на підтримку рішення. Позивач вказує, що нормами Земельного кодексу України не передбачено такої підстави для відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 11.04.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем на день розгляду справи відзиву на позовну заяву не подано.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 11.11.2016 року звернулася до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

23.05.2017 року листом за №2403-2806 Львівська міська рада повідомила позивача про те, що проект ухвали «Про надання гр.ОСОБА_1М дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» в урочищі «Голоско» був відхилений у звязку із недостатньою кількістю голосів на його підтримку.

30.08.2017 року позивач повторно звернулася до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

09.10.2017 року Львівська міська рада листом за №0001-992 повідомила, що проект ухвали про надання гр.ОСОБА_1 дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» відхилено у звязку із недостатньою кількістю голосів на підтримку рішення.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу.

Відмова у наданні дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 двічі зверталася до Львівської міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

Львівською міською радою відхилено заяву позивача про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» без мотивування підстав для відмови у звязку із недостатньою кількістю голосів на підтримку рішення, що не передбачено частиною 7 статті 118 ЗК України

Суд наголошує, що положення статей 118, 122 Земельного кодексу України надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва із земель державної або комунальної власності та зобов'язують вмотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначають підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Відповідачем вимоги Земельного кодексу України не дотримано.

З огляду на вищенаведене, суд приходить висновку, що Львівською міською радою необґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

У позовних вимогах позивач просить також зобовязати Львівську міську раду надати у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

Згідно Рекомендацій ОСОБА_3 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_3 міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 року у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Тому вищевказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки вирішення досліджуваного питання належить до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування. Проте, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» та вирішити питання з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Львівської міської ради щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско»

Зобовязати Львівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско» та вирішити питання з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобовязання Львівської міської ради у місячний строк з дня набрання рішення законної сили надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1027 кв.м. на вулиці Замарстинівській у місті Львові в Садівничому кооперативі «Приозерний-Голоско».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради () судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.