Справа № 818/1754/18
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 травня 2018 р. Справа № 818/1754/18

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Соколов В.М., розглянувши в приміщенні суду в місті Суми матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський", в якій просить суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича включити дані про рахунок №0201 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору №980-019-000212478 тип договору "Суперкапітал" (Інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) на суму 22500 грн.

Відповідно до ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вказаної норми, позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

Дане клопотання мотивує тим, що вимога позивача пов'язана з видачею вкладу, а отже, відповідно до п.2 ч.1 ст.268 ЦК України на дану вимогу не поширюється позовна давність.

Враховуючи викладені обставини, позивач просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та просить поновити строк на звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та доводи, викладенні у клопотанні, вважає, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позову предметом позовних вимог у даній справі є зобов'язання відповідача включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як свідчить зміст позову, ОСОБА_1 було відомо, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Крім того, 18 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до ПАТ "Банк Михайлівський" про включення її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та провести виплату відшкодування коштів в сумі 22500 грн.

Листом від 13 вересня 2016 року №ЗГ1/2862/1 (доданий до матеріалів позову) позивачу повідомлено, що переказ коштів (транзакція), здійснений за договором №980-019-000212478 від 29.03.2016 на рахунок позивача є нікчемним на підставі ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України та ст. 37, пунктів 1, 2, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Факт отримання вказаного листа позивачем не заперечується. У позовній заяві зазначає щодо повідомлення його вказаним листом про визнання договору №980-019-000212478 від 29.03.2016 нікчемним.

Таким чином, як вбачається з матеріалів поданого позову, позивач про порушене право дізнався, або міг дізнатись саме в вересні 2016 року, однак, з позовом звернувся 07.05.2018.

Згідно з частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, у зв'язку з цим посилання на необізнаність з чинним законодавством не є підставою для поновлення строку.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, суд не вбачає наявності об'єктивно непереборних обставин, які б не залежали від волевиявлення особи або пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством строк. У зв'язку з веденням у травні 2016 року тимчасової адміністрації, початком процедури ліквідації банку в липі 2016 року та офіційно встановленого строку звернення вкладників за отриманням коштів, а також отриманням у січні 2017 року листа щодо визнання договору нікчемним, позивач принаймні у січні 2017 року міг і повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Однак, дізнавшись про відсутність своїх даних у Переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду та фактично про блокування вкладу в вересні 2016 року, позивач не надав жодних обґрунтованих і поважних причин не звернення до суду у встановлений законом строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року в адміністративній справі № 826/281/16 (адміністративне провадження № К/9901/16754/18).

Доводи позивача з посиланням на п.2 ч.1 ст. 268 Цивільного кодексу України про те, що правовідносини виникають з банківського вкладу, а отже на них не поширюється строк позовної давності, не приймаються до уваги, оскільки дана норма, поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу (що не є публічно-правовим спором), в той час як предметом даного спору є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо не включення даних про позивача до реєстру вкладників та зобов'язання включити дані про позивача до такого реєстру.

Будь-яких інших поважних причин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не надано.

Тому, за таких обставин, суд вважає, що причини вказані позивачем в клопотанні про поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, керуючись ч. 1 ст. 123 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Богдана Володимировича, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" про зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Соколов