Справа № 804/3388/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 травня 2018 року

Справа №804/3388/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши клопотання Громадської організації "Кам'янська хвиля" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову,-

ВСТАНОВИВ:

08.05.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Громадської організації "Кам'янська Хвиля" до Кам'янської міської ради, Департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кам'янської міської ради від 25.04.2018 №1074-24/VII щодо набуття (припинення) прав на землю в частині пунктів вилучення з користування у: "Громадської організації "Кам'янська хвиля" земельну ділянку за адресою: вул. Набережна, 1, загальною площею 1,6175 га, надану для розміщення причалу для човнів, у зв'язку із порушенням режиму землекористування (водоохоронна зона) та умов договору оренди земельної ділянки (пункти 8.1., 9.6.6). Визнати пункт 1 додатку до рішення міської ради від 28.08.2009 №751-41/V таким, що втратив чинність. Розірвати договір оренди земельної ділянки. Зобов'язати Громадську організацію "Кам'янська Хвиля" повернути земельну ділянку до земель міської ради із приведенням її у придатний до використання стан";

- зобов'язати Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради утриматись від дій щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки №10945 від 07.10.2009 з Громадською організацією "Кам'янська хвиля" ().

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення Кам'янської міської ради від 25.04.2018 №1074-24/VII щодо набуття (припинення) прав на землю в частині пунктів вилучення з користування у "Громадської організації "Кам'янська хвиля" земельну ділянку за адресою: вул. Набережна, 1, загальною площею 1,6175 га". До вирішення спору по суті заборонити Кам'янській міській раді, та іншим виконавчим органам Кам'янської міської ради (в т.ч. виконавчому комітету, департаментам, управлінням, відділам тощо), комунальним підприємствам Кам'янської міської ради, в тому числі, але не виключно комунальному підприємству "Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами" КМР, а також будь-яким іншим особам вживати будь-яких заходів, дій направлених на розірвання договору оренди земельної ділянки, демонтаж споруд, тимчасових споруд, елінгів для човнів (в т.ч., але не виключно вагончиків, контейнерів, штучних архітектурно-об'ємних елементів, малих архітектурних форм, споруд тощо), які розташовані Дніпропетровська область, місто Кам'янське, вулиця Набережна, 1.

В обґрунтування клопотання зазначено, що очевидним є факт того, що наразі Кам'янська міська рада на підставі незаконного рішення та його реалізації, шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки надану в оренду згідно договору №10945 від 07.10.2009р. з Громадською організацією "Кам'янська хвиля", змусить позивача звільнити займану територію, та нести відповідні збитки, пов'язані з виконання незаконного рішення.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 153 КАС України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред’явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши зміст клопотання про забезпечення позову та додані до нього докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення у зв'язку з наступним.

Згідно позовної заяви, яку подано позивачем разом з клопотанням про забезпечення позову, її предметом є рішення Кам'янської міської ради від 25.04.2018 №1074-24/VII, яким розірвано договір оренди укладеного між позивачем та Кам'янською міською радою.

Ухвалою суду від 10.05.2018 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Громадської організації "Кам'янська Хвиля" до Кам'янської міської ради, Департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради відмовлено.

Дана ухвала мотивована зокрема наступним.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В постанові Великої палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №461/980/16-а (провадження №11-248апп18) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/ 73500790) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) до департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (далі - департамент Міськради) про зобов'язання вчинити дії, колегія суддів дійшла висновку, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні не адміністративним а цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до пункту 6 статті 20 КАС України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв’язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов’язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, суд в ухвалі від 10.05.2018 року про відмову у відкритті провадження у справі дійшов висновку, що даний спір повинен розглядатись за правилами Господарського процесуального кодексу України, тобто в порядку господарського судочинства.

Звертаючись до суду із клопотанням про забезпечення позову позивач виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на вищезазначене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Враховуючи все вище викладене, подане клопотання про вжиття заходів забезпечення позову підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Відповідно, Громадською організацією "Кам'янська хвиля" при звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову порушено правило, визначене ч.1 ст.153, ч.1 ст.154 КАС України, оскільки подано з порушенням правил підсудності.

Отже, підстави для задоволення клопотання Громадської організації "Кам'янська хвиля" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.

Керуючись статтями 150-154 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Громадської організації "Кам'янська хвиля" (; 51917, Дніпропетровська обл., місто Кам’янське, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА, будинок 1) про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко