Справа № 585/383/18
Суддя: Яковець О. Ф.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/383/18
Номер провадження 2-а/585/31/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Яковець О.Ф.,

при секретарі Шемчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ромни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Роменського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області, співвідповідача Волосяної Тетяни Володимирівни, про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій інспектора Роменського відділу поліції Волосяної Тетяни Володимирівни, незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Роменського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області, співвідповідача Волосяної Тетяни Володимирівни, про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій інспектора Роменського відділу поліції Волосяної Тетяни Володимирівни, незаконними.

Свої вимоги мотивував тим, що 28.01.2018 року він керував автомобілем та не порушував правила дорожнього руху. Його зупинила інспектор Роменського ВП Волосяна Т.В. та склала відносно нього протокол про порушення ним нібито п.33.3 ПДР України. В той же час він нічого не порушував, протокол не підписував . На його прохання залучити свідків та показати дані відео реєстратора йому було відмовлено. Тому просив скасувати постанову БР № 08668, від 28.01.2018 року та визнати її незаконною; визнати незаконними дії інспектора Роменського ВП Волосяної Т.В. при складанні протоколу від 28.01.2018 року та постанову про накладення адміністративного стягнення БР № 086681 від 28.01.2018 року ; зобов'язати відповідача в подальшому надавати при складанні протоколів та постанов на підставі КУпАП України своє повне найменування та юридичну адресу з ідентифікаційним номером та просив зобов'язати відповідача відшкодувати йому 255 грн. сплаченого ним штрафу та 30 грн. послуг банку.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. Позивач в судовому засіданні пояснив, що протокол відносно нього уповноваженими особами не складався , відповідач не надала йому доказів законності перебування на вул..Соборній саме 28.01.2018 року у зв'язку з виконанням своїх обов'язків. Крім того, не надано доказів на підтвердження того, що він керував автомобілем і не виконав вимоги дорожнього знаку «Зупинка заборонена, з посиланням при цьому на п. 33.3 ПДР України.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що 28.01.2018 року вона здійснювала нагляд по вул..Соборній в місті Ромни. Нею було складено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, оскільки він порушив п.3,34 ПДР «стоянка заборонена» на вул..Соборна.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, вважає що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 086681 від 28.01.2018 року, винесеною відповідачем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. В постанові зазначається, що 28.01.2018 року о 10 год. 30 хв. в м.Ромни по вул..Соборна водій ОСОБА_1 керував автомобілем і не виконав вимогу дорожнього знаку «Зупинка заборонена», чим порушив п.33,3 ПДР України , та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.12).

ОСОБА_1 не погодився з даною постановою і оскаржив її до суду.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В пункті 33.3 ПДР України перераховані заборонні знаки.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач відповідно до ст.. 77 ч.2 КАС України не довів в судовому засіданні правомірності своїх дій та законності прийнятого рішення.

Постановою серії БР № 086681 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення ним п.33.3 ПДР України. Сама відповідачка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 не виконав вимогу знаку «зупинка заборонена» та порушив п.3.34 ПДР України.

Вказане свідчить про недоведеність наявності в діях позивача порушень вимог п.33.3 Правил дорожнього руху України, що в свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

В судовому засіданні також не спростовані пояснення ОСОБА_1, що він не порушував правила дорожнього руху. Відповідач не проводив відеофіксацію порушення ПДР.

Крім того, відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі не зазначено конкретно, де саме по вул.. Соборній ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку «зупинка заборонена». В судовому засіданні відповідачем також не надано доказів на підтвердження того , що ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «зупинка заборонена» та на підтвердження того, що на тій ділянці встановлений даний знак.

Згідно ст. 286 ч.3 п.3 КУпАП , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вважає, що постанова підлягає скасуванню.

В той же час, суд не може взяти до уваги твердження позивача про те, що відповідачем відносно нього незаконно було розглянуто дане правопорушення на місці вчинення правопорушення , а необхідно було розглядати згідно вимог ст. 276 КУпАП за місцем вчинення правопорушення (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення) суд оцінює критично виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Стаття 278 КпАП України визначає коло питань, які посадова особа повинна розглянути при підготовці до розгляду справи. Як встановлено в судовому засіданні, норми даної статті були враховані відповідачем при підготовці до розгляду справи і не порушувались.

Відповідно до п.2.3. Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у частинах першій, другій ст.258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею правопорушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Із зазначеного встановлено, що Конституційним судом визнано, що за певним переліком адміністративних правопорушень, передбачених ст.258 КпАП України існує скорочене провадження, яке не передбачає складання протоколів, а адміністративне стягнення накладається на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що винесення відповідачем оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення є правомірним та не суперечить законодавству України. Тому в даному випадку позивач не врахувавши вказаних норм законодавства, не вірно здійснив їх тлумачення та помилково зробив висновок про те, що справа за інкримінованим йому адміністративним правопорушенням повинна була розглядатися за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи передбачений ст. ст. 278, 279 КУпАП, не відповідає дійсності, оскільки КУпАП та інші нормативно-правові акти не зобов'язують орган (посадову особу) при підготовці до розгляду справи вирішувати питання визначені ст. 278 КУпАП в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 5 КАС України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Тому суд прийшов до висновку про визнання протиправними дій інспектора Роменського відділу поліції Волосяної Тетяни Володимирівни щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача в подальшому надавати при складанні протоколів та постанов на підставі КУпАП України своє повне найменування та юридичну адресу з ідентифікаційним номером задоволенню не підлягають, оскільки порядок складання матеріалів про адміністративне правопорушення встановлений інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а суд не може наперед зобов'язувати та вимагати усунути порушення, які не були допущені.

Крім того , вимоги позивача про зобов'язання відповідача відшкодувати сплачений ним штраф в сумі 255 грн. також задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови від 28.01.2018 року позивачем добровільно було сплачено штраф в сумі 255 грн.

Це свідчить про відсутність порушення прав позивача з боку відповідача при сплаті штрафу, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Питання про повернення суми сплаченого ним штрафу позивач може вирішити в позасудовому порядку.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 - 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Роменського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області, співвідповідача Волосяної Тетяни Володимирівни, про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій інспектора Роменського відділу поліції Волосяної Тетяни Володимирівни, незаконними, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора Роменського відділу поліції Волосяної Тетяни Володимирівни щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., серії БР № 086681 від 28 січня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 8 травня 2018 року.

Суддя підпис:

Копія вірна...

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. Ф. Яковець