Справа № 820/2034/18
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 р. № 820/2034/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Мурадли А.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" до Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС України у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення № 1 від 06.03.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені в Акті перевірки №494/20-40-14-11-11/32135675 від 09.02.2018 року є помилковими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому винесене відповідачем на підставі зазначеного Акту перевірки податкове повідомлення - рішення № 1 від 06.03.2018 року є таким, що підлягає скасуванню, як протиправне.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на законних підставах та відповідає чинному законодавству.

У судовому засіданні представник позивача підтримав обставини, викладені в позовній заяві та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що фахівцями ГУ ДФС у Харківській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ПНВФ "ДІПАРХ" за лютий, квітень 2015 року, грудень 2016 року.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Харківській області складено Акт № 494/20-40-14-11-11/32135675 від 09.02.2018 року.

Згідно висновків вказаного акту перевірки, перевіряючими встановлено наступні порушення КП "Міський інформаційний центр" вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198, п. 201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, встановлено завищення податкового кредиту, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1038830 грн., у тому числі за лютий 2015 року у сумі 92114 грн., за квітень 2015 року у сумі 34466 гри., за грудень 2016 року у сумі 273738 грн., за січень 2017 року у сумі 638512 грн.

На підставі висновків вказаного Акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 1 від 06.03.2018 року, яким КП "Міський інформаційний центр" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 158225,0 грн., з яких 126580,00 грн. - за податковими зобов'язаннями, 31645,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно даних Акту перевірки фактичною підставою для відображення в акті порушення підприємством позивача слугував викладений в акті висновок фахівців контролюючого органу про відсутність реальності здійснення господарських операцій між ПНВФ "ДІПАРХ".

Матеріалами справи підтверджено, що між КП "Міський інформаційний центр" (Замовник) та ПНВФ "ДІПАРХ" (Виконавець) укладений договір № 090610/01-31 від 09.06.2010 р., відповідно до умов якого Виконавець зобовязується поставити Замовнику обладнання та програмне забезпечення повязане з розвитком інформаційних систем (далі-Обладнання), та у разі необхідності виконати роботи по введенню поставленого Обладнання в експлуатацію (монтаж, інсталяція, настройка, апробація та інше) (надалі - роботи). Пунктами 1.2., 1.3. Договору передбачено, що при необхідності поставки Обладнання/проведення робіт, передбачених цим Договором, Замовник подає для підписання Виконавцеві відповідну Заявку у двох примірниках, один з яких після підписання його Виконавцем повертається Замовнику. Найменування, загальна кількість, комплектація, якість, придатність, строк та місце поставки Обладнання, а також строк, місце виконання робіт та інше визначаються у відповідних Заявках Замовника. Пунктом 3.1. Договору встановлено, передача Обладнання Виконавцем та прийом його Замовником відбувається за накладною або Актом приймання - передачі обладнання. Згідно до п.п. 4.2.2. п. 4.2. Договору, Виконавець зобов'язаний виконувати роботи по завантаженню, розвантаженню та перевезенню Обладнання за свій рахунок.

Також, між КП "Міський інформаційний центр" (Замовник) та ПНВФ "ДІПАРХ" (Виконавець) укладений договір № В16114 від 22.11.2016 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується на власний ризик, своєчасно і якісно поставити Покупцю за кодом ДК 016:2010 26.30.1 Апаратура радіо-та телепередавальна; камери телевізійні; 26.30.11. Апаратура передавальна, до складу якої входять приймачі (код ДК 021:20-1 Інтегровані мережі; 32413100-2 Маршрутизатори) Магістральні маршрутизатори Cisco ASR 920-24SZ-M (Р- N Cisco ARS 920-24SZ-M) надалі -Товар, згідно специфікації до Договору. Пунктом 3.1. Договору встановлено, передача Товару Постачальником та прийом його Покупцем відбувається за відповідною накладною. П.п. 4.2.4. п. 4.2. Договору, передбачено Постачальник зобов'язаний виконувати роботи по завантаженню, розвантаженню та перевезенню Товару за свій рахунок.

На виконання умов вказаного договору, за спірний період, сторонами договору складені та підписані наступні Заявки до договору № 090610/01-31 від 09.06.2010 р: № 150128-01 від 28.01.2015; №150128-02 від 28.01.2015; №150128-03 від 28.01.2015; №150130-01 від 30.01.2015; №150209-01 від 09.02.2015; №150211-02 від 11.02.2015; №150211-01 від 11.02.2015; №150203- 01 від 13.02.2015; №150212-02 від 12.02.2015; №150212-01 від 12.02.2015; №150218-01 від 18.02.2015; №150224-01 від 24.02.2015; №150224-02 від 24.02.2015; №150216-01 від 16.02.2015; №150218-02 від 18.02.2015; №150401-02 від 01.04.2015; №150401-01 від 01.04.2015; №150406- 01 від 06.04.2015; №150403-01 від 03.04.2015; №150407-01 від 07.04.2015; №150406-02 від 06.04.2015; №150414-01 від 14.04.2015; №150415-01 від 15.04.2015; №150420-01 від 20.04.2015.

В якості доказів підтвердження виконання умов договору № 090610/01-31 від 09.06.2010 сторонами договору складені та підписані наступні видаткові накладні (акти наданих послуг): № 150106/41 від 06.02.2015; №150106/42 від 06.02.2015; №150106/43 від 06.02.2015; №150106/44 від 06.02.2015; №150212/41 від 12.02.2015; №150216/41 від 16.02.2015; №150217/41 від 17.02.2015; №150209/41 від 09.02.2015; №150218/42 від 18.02.2015; №150218/41 від 18.02.2015; №150226/41 від 26.02.2015; №150302/41 від 02.03.2015; №150302/42 від 02.03.2015; №150227/41 від 27.02.2015; №150227/42 від 27.02.2015; №150227/42 від 27.02.2015; №150409- 01 від 09.04.2015; №150409/41 від 09.04.2015; №150409/43 від 09.04.2015; №150409/42 від 09.04.2015; №150415/42 від 15.04.2015; №150415/41 від 15.04.2015; №150420/42 від 20.04.2015; №150513/42 від 13.05.2015; №150427-01 від 27.04.2015.

ПНВФ «ДІПАРХ» на адресу КП «МІЦ» виписані наступні податкові накладні, що оформлені у відповідності до вимог приписів Податкового Кодексу України: № 1 від 02.02.2015р.; № 2 від 03.02.2015р.; № 3 від 03.02.2015р.; № 5 від 04.02.2015р.; № 7 від 09.02.2015р.; № 8 від 13.02.2015р.; № 9 від 13.02.2015р.; № 6 від 05.02.2015р.; № 11 від 16.02.2015р.; №10 від 16.02.2015р.; №14 від 24.02.2015р.; №16 від 27.02.2015р.; №17 від 27.02.2015р.; №12 від 18.02.2015р.; №15 від 24.02.2015р.; №1 від 06.04.2015р.; №2 від 07.04.2015р.; №4 від 08.04.2015р.; №3 від 08.04.2015р.; №6 від 14.04.2015р.; №5 від 14.04.2015р.; №7 від 17.04.2015р.; №8 від 20.04.2015р.; №10 від 24.04.2015р.

Оплата за отримані послуги КП «МІЦ» була здійснена у повному обсязі, про що свідчать дані платіжних доручень: № 6724 від 02.02.2015р.; №6744 від 03.02.2015р.; №6745 від 03.02.2015р.; №6782 від 04.02.2015р.; №6810 від 09.02.2015р.; №6865 від 13.02.2015р.; №6864 від 13.02.2015р.; №6798 від 05.02.2015р.; №6886 від 16.02.2015р.; №6887 від 16.02.2015р.; №7115 від 24.02.2015р.; №7152 від 27.02.2015р.; №7153 від 27.02.2015р.; №6916 від 18.02.2015р.; №7114 від 24.02.2015р.; №7593 від 06.04.2015р.;№7611 від 07.04.2015р.; №7632 від 08.04.2015р.; №7633 від 08.04.2015р.; №7663 від 14.04.2015р.; №7664 від 14.04.2015р.; №7707 від 17.04.2015р.; №7754 від 20.04.2015р.; №7842 від 24.04.2015р.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог абз. "а" п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що угода, укладена між позивачем та його контрагентом ПНВФ "ДІПАРХ" є чинною та не визнана в установленому порядку недійсною.

Позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності ПНВФ "ДІПАРХ".

Таким чином, позивачем було повністю дотримано вимоги Податкового кодексу України з реалізації права на податковий кредит по операціях з ПНВФ "ДІПАРХ".

Під час розгляду даної справи відповідачем не надано до суду будь - яких доказів на підтвердження встановлених порушень позивачем вимог п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, тоді як позивачем надано до суду належні та допустимі докази, які свідчать про реальність господарських операцій з контрагентом ПНВФ "ДІПАРХ", що відображені позивачем в податковому обліку.

Відносно викладених в акті перевірки обставин стосовно отримання податкової інформації від іншого контролюючого органу відносно контрагента позивача ПНВФ "ДІПАРХ", суд зазначає наступне, що належними та допустимими в розумінні ст. 124 Конституції України, ст. 73, 74 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним.

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб підприємства позивача або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним субєктом владних повноважень до суду також не подано.

Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ Фірма ВІК до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій позивача з ПНВФ "ДІПАРХ" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. За таких умов, оскаржуване позивачем податкове повідомлення - рішення № 1 від 06.03.2018 року не відповідає вимогам закону, що є підставою для його скасування.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" до Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 1 від 06.03.2018 року.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (, адреса: проспект Науки,38, м. Харків 61166) сплачену суму судового збору в розмірі 2373,38 грн. (дві тисячі триста сімдесят три гривні 38 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 16 травня 2018 року.

Суддя Бідонько А.В.