Справа № 826/4039/15
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

Київ

справа №826/4039/15

адміністративне провадження №К/9901/5200/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Співдружність» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання незаконним та скасування розпорядження за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Кобилянського К.М. від 26 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Бабенка К.А., Кузьменка В.В., Шурка О.І. від 14 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Співдружність» (далі - ТзДВ «СК «Співдружність») звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання незаконним та скасування розпорядження, в якому просило: визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача від 24 лютого 2015 № 378 про застосування заходів впливу до ТзДВ «СК «Співдружність».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Правила добровільного страхування вантажів та багажу (вантажобагажу) ТзДВ «СК «Співдружність» на момент перевірки були зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а тому зауваження до їх змісту є безпідставними.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішенню про зупинення дії ліцензії повинен передувати припис Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, в якому вимагається від порушника вжити заходів для усунення порушення, і тільки в разі його невиконання страховиком, до останнього може застосовуватись інший захід впливу, зокрема, зупинення дії ліцензії.

Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, звернулась із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач здійснював страхову діяльність, з порушенням норм законодавства, у зв'язку з чим видано оскаржуване розпорядження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі № 826/4039/15, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.В. від 28 березня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Співдружність" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про застосування заходів впливу до товариства з додатковою відповідальністю.

Від ТзДВ «СК «Співдружність» у встановлений касаційним судом термін (до 18 квітня 2018 року) відзиву на касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі акта позапланової виїзної перевірки ТзДВ «СК «Співдружність» від 26 грудня 2014 року № 227/13-8 ФП та Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 20 грудня 2012 року № 2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року № 2112/22424, складено акт про порушення ТзДВ «СК «Співдружність» вимог законодавства про фінансові послуги від 26 грудня 2014 року № 1366/13-15/13/7.

У зв'язку з виявленням зазначених порушень, відповідач застосував до позивача захід впливу у формі оскаржуваного розпорядження від 24 лютого 2015 № 378 «Про застосування заходу впливу до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Співдружність» (далі - Розпорядження № 378), яким, зокрема, постановлено: приписати ТзДВ «СК «Співдружність» усунути порушення законодавства про фінансові послуги у термін включно до 24 березня 2015 року та повідомити Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у 10-денний строк з дня закінчення встановленого терміну усунення; тимчасово зупинити (обмежити) ТзДВ «СК «Співдружність» дію ліцензій на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III (далі - Закон № 2664-III) у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Пунктом 4 частини першої статті 20 цього Закону встановлено, що державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється, зокрема, шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 Закону № 2664-III Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 2664-III порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно з підпунктом четвертим пункту 2.1 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20 листопада 2012 року № 2319 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року № 2112/22424) (далі - Положення), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг.

За приписами пункту 2.5 Положення рішення про тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг оформляється у вигляді письмового розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яким особі забороняється укладати договори зі споживачами фінансових послуг щодо зазначеного в рішенні виду (видів) фінансових послуг із можливістю подальшого поновлення дії ліцензії.

Пункт 7.1 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28 серпня 2003 року № 40 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 вересня 2003 року № 805/8126) (далі - Ліцензійні умови), визначає тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії, як тимчасове позбавлення страховика права на провадження страхової діяльності.

Згідно з пунктом 7.2 Ліцензійних умов підставами для тимчасового зупинення (обмеження) дії ліцензії, зокрема, є установлений перевіркою факт відсутності страховика за місцезнаходженням, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або Реєстрі, та/або неповідомлення страховиком про зміну свого місцезнаходження Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у строки, визначені законодавством; недопуск інспекційної групи до проведення перевірки (інспекції) страховика та/або ненадання на запит інспекційної групи у визначений нею строк документів та інформації, що стосуються предмета перевірки та необхідних для проведення перевірки (інспекції).

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, щодо обмеження або відкликання ліцензії страховика на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг реалізуються відповідно до Закону України «Про страхування».

З наведеного випливає, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, наділена повноваженнями щодо тимчасового зупинення (обмеження) дії ліцензії, однак стосовно страховиків ці повноваження реалізуються з урахуванням спеціального закону, яким є Закон України «Про страхування».

Пунктом 4 частини першої статті 37 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) встановлено, що уповноважений орган має право видавати приписи страховикам про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність, а у разі їх невиконання зупиняти чи обмежувати дію ліцензій цих страховиків до усунення виявлених порушень або приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення з державного реєстру страховиків (перестраховиків).

Аналогічні приписи містить підпункт дев'ятнадцятий пункту 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070/2011, зокрема, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право видавати страховикам приписи про усунення виявлених порушень законодавства з питань страхової діяльності, а в разі невиконання таких приписів зупиняти чи обмежувати до усунення виявлених порушень дію ліцензій зазначених страховиків, приймати рішення про відкликання ліцензій та виключення страховиків з Державного реєстру фінансових установ.

Згідно з пунктом 2 Розділу V Прикінцеві положення Закону № 85/96-ВР до приведення законодавства у відповідність з цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону, з урахуванням абзацу шостого пункту 10 цього розділу.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, дійшли до правильного висновку, що застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, до страховиків адміністративно-господарської санкції у вигляді зупинення дії ліцензії можливе лише за умови попередньої видачі припису про усунення виявлених порушень вимог законодавства про страхову діяльність.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко