Справа № 825/1450/18
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Чернігів Справа № 825/1450/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доУправління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
провизнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради( далі - УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові ради) та Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації ( далі - ДСЗН Чернігівської ОДА) про :
- визнання неправомірною відмову в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України;
- зобов`язання УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові ради призначити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг з моменту подання заяви ( з моменту призупинення).
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що вона 05.01.2018 року звернулась до УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові ради з заявою для призначення виплати адресної допомоги на покриття витрат на проживання на новий шестимісячний період відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 505. Відмова в продовженні виплат адресної допомоги на покриття витрат на проживання на новий шестимісячний період на думку ОСОБА_1 є неправомірною.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачі, в установлений судом строк подали відзив, в якому проти задоволення позову заперечували, оскільки сім`я позивачки, а саме її чоловік отримує компенсацію за піднайом (найом) житла відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, а щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам, надається саме для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а тому ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті щомісячної адресної допомоги.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 21.10.2014 позивач отримала від УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові ради довідку № 7423/000206 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та оформив щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
ОСОБА_1 , як уповноважена особа від усієї родини (чоловік ОСОБА_2 , діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), 05.01.2018 звернулась з заявою до УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові ради для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово - комунальних послуг.
Рішенням комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги (протокол № 2) від 12.01.2018 на підставі подання №26 від 10.01.2018 у призначенні щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки сім`я одержує грошову компенсацію за піднайом (найом) житла відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450.
На підставі зазначеного рішення відповідачем сформовано повідомлення № 05-31/1 від 17.01.2018 про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки позивач отримує грошову компенсацію за піднайом житла.
Листом від 26.02.2018 за № 11-10/1922 ДСЗН Чернігівської ОДА надано ОСОБА_1 роз`яснення щодо підстав відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами .
За змістом абзацу 5 цієї частини зазначеної статті Закону № 2011-XII у разі відсутності службового жилого приміщення для інших військовослужбовців (крім рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі) військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому Грошову компенсацію.
Разом із тим у частині десятій статті 14 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями , а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям Грошової компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України (абзац сьомий частини першої статті 12 Закону № 2011-XII).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 450 Грошова компенсація виплачується особам офіцерського складу Збройних Сил у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло.
Чоловік позивачки - ОСОБА_2 є військовослужбовцем і відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2018 отримує грошову компенсацію за піднайом ( найом) житла з 17 липня 2014 року.
Водночас Порядком затвердженим Постановою № 505 Кабінет Міністрів України врегулював механізм надання адресної допомоги усім відповідним (незалежно від наявності певного спеціального статусу, зокрема й статусу військовослужбовця) особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (пункт 1 цього Порядку).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Розміри цієї грошової допомоги визначені у пункті 3 цього Порядку.
З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про незаконність призначення позивачеві адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, оскільки він отримує компенсацію за найом житла відповідно до постанови від 26 червня 2013 р. N 450, тобто з кількох підстав, і не змінює одного й того ж цільового призначення цих виплат з державного бюджету.
Зокрема, піднайом житла відноситься до одного із видів витрат на проживання, а отже одержання компенсації за такі витрати з кількох підстав суперечить вимогам статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В аспекті встановлених обставин у справі, що розглядається, слід зазначити, що військовослужбовець, який є також внутрішньо переміщеною особою, не має права отримувати одночасно грошову компенсацію, передбачену Порядком № 450, та адресну допомогу відповідно до Порядку № 550. Разом із тим така особа може обрати той вид зазначених компенсаційних виплат, який є для неї більш сприятливим.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11 липня 2017 року (справа № 750/2414/15-а).
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово - комунальних послуг діяв в межах повноважень, визначених чинним законодавством.
Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення складено у повному обсязі 15.05.2018.

Суддя Ю. О. Скалозуб