Справа № 821/1295/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №821/1295/16

адміністративне провадження №К/9901/23023/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 у складі судді Войтовича І.І. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у складі колегії суддів: Джабурія О.В. (головуючий), Вербицької Н.В., Крусяна А.В. у справі №821/1295/16 за позовом ОСОБА_4 до Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області, в якому просить:

- визнати нечинним та скасувати наказ від 14.05.2014 №179 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника МВ УМВС».

Херсонський окружний адміністративний суд ухвалою від 26.09.2016 замінив первинного відповідача належним - Новокаховським міським відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, постановою від 26.10.2016 - позов задовольнив.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 частково задовольнив апеляційну скаргу відповідача, змінив постанову Херсонського окружного адміністративного суду, виклавши резолютивну частину постанови в такій редакції: «Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області №179 від 14.05.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника МВ УМВС». В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Приймаючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було здійснено без дотримання встановлених порядку та процедури, з порушенням вимог ст.ст.14, 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), а також норм Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затвердженої наказом МВС України від 12.03.3013 №320, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 (надалі - Інструкція №320).

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що висновки судів про видання спірного наказу без проведеного попередньо службового розслідування не відповідають фактичним обставинам, оскільки висновок такого розслідування додавався до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Притягнення позивача до відповідальності відбулося у повній відповідності з законодавством, у встановлені ним строки. Відтак, судами було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано залишено без задоволення клопотання відповідача про застосування наслідків пропущення позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду, а апеляційним судом не надано жодної оцінки обґрунтованості вказаного клопотання та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що суди позбавили відповідача можливості надати докази щодо законності та обґрунтованості спірного наказу, оскільки розглянули справу без участі його представника.

Позивачем подано заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції з урахуванням резолютивної частини, викладеної в новій редакції судом апеляційної інстанції, - без змін.

На обґрунтування заперечення позивач вказує на те, що оспорюваний наказ про оголошення суворої догани є протиправним, оскільки виданий без проведення відповідного службового розслідування. Вина позивача в порушенні службової дисципліни не доведена.

Судом першої інстанції у встановленому порядку витребовувалися у відповідача докази правомірності спірного наказу, зокрема, матеріали службового розслідування. Зазначені докази надані відповідачем не були.

Вважає оскаржувані постанови судів законними та обґрунтованими.

За наслідками попереднього розгляду справи колегія суддів касаційного суду, перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, приходить до висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги та скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і ухвалення нового судового рішення, визначені статтею 351 КАС України, інші підстави для скасування судових рішень у справі, відсутні.

Відповідно до статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України в Херсонській області з 26.01.2004.

21.06.2013 позивача було призначено на посаду дільничного інспектора міліції Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області.

14.05.2014 начальником Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області видано наказ від №179 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Новокаховського MB УМВС».

Цим наказом старшому лейтенанту міліції дільничному інспектору міліції Дніпрянського відділення міліції Новокаховського MB УМВС України в Херсонській області ОСОБА_4 за порушення вимог ст.4 «Дисциплінарного статуту працівника ОВС України» та порушення вимог наказу №550-2010 «Про затвердження положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України» оголошено сувору догану.

Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності був рапорт начальника сектору дільничних інспекторів Новокаховського MB УМВС майора міліції ОСОБА_5 від 05.04.2014 про порушення позивачем вимог ст.4 «Дисциплінарного статуту працівника ОВС України» та порушення вимог наказу №550-2010 «Про затвердження положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення суворої догани, службове розслідування відносно нього у встановленому порядку не проводилося, дисциплінарне стягнення було накладено поза встановленими строками.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХII (надалі - Закон №565-ХII), Дисциплінарним статутом, Інструкцією №320.

Згідно з положеннями ст.25 Закону №565-ХII працівник міліції несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту).

В силу вимог ст.12 Дисциплінарного статуту, сувора догана є одним з видів дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (ст.14 Дисциплінарного статуту).

Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а також компетенція структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначені Інструкцією №320.

Відповідно до п.2.1 Інструкції №320, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6 Інструкції №320).

В силу вимог п.п.5.2-5.4 Інструкції №320, початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Якщо вину особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Суди попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів дійшли правильного висновку про те, що службове розслідування відносно позивача у встановленому порядку не проводилося, наказ на проведення такого розслідування видано не було, висновок за його результатами - не складено.

При цьому, суд касаційної інстанції відхиляє аргументи скаржника про зворотне, з огляду на таке.

В силу вимог ч.ч.1, 2, 4 ст.71 КАС України (в редакції до 15.12.2017), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачем не було надано суду першої інстанції будь-яких доказів щодо проведення відносно ОСОБА_4 службового розслідування.

На виконання ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 про витребування доказів (матеріалів службового розслідування, та інших документів, на підставі яких видано спірний наказ,) відповідачем було надано акт про відбирання на знищення та знищення документів у Новокаховському МВ УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015. Згідно з вказаним актом, документи службового розслідування за 2014 рік відповідачем було знищено у зв'язку з закінченням терміну зберігання, не зважаючи на те, що такий термін становить 5 років, тобто закінчується у 2019 році. Надалі, відповідачем було надано висновок службового розслідування щодо ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції.

Касаційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення, ухвалене згідно з вимогами ч.3 ст.159 КАС України (в редакції до 15.12.2017) на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно, апеляційним судом правомірно не було прийнято наданий висновок службового розслідування як доказ, оскільки всупереч вимогам ч.2 ст.195 КАС України (в редакції до 15.12.2017) відповідачем не було обґрунтовано неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції, з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Посилання скаржника на неможливість надання суду першої інстанції висновку службового розслідування у зв'язку з тим, що останній знаходився в матеріалах особової справи ОСОБА_4, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не доведено судам нижчих інстанцій, яким чином вказана обставина перешкоджала виконати встановлений КАС України обов'язок щодо подання доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з часу, коли начальнику стало відомо про дисциплінарний проступок позивача, до часу прийняття оспорюваного наказу минуло більше одного місяця. Строк притягнення до дисциплінарної відповідальності сплив 05.05.2014.

Таким чином, під час накладення на позивача дисциплінарного стягнення не враховано вимоги щодо строків, протягом яких на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ може бути накладено дисциплінарне стягнення.

Також судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що рапорт начальника сектору дільничних інспекторів Новокаховського MB УМВС майора міліції ОСОБА_5 від 05.04.2014 про порушення позивачем вимог ст.4 «Дисциплінарного статуту працівника ОВС України» та порушення вимог наказу №550-2010 «Про затвердження положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України» був підставою для видання наказу про оголошення позивачу суворої догани, а не наказу на проведення службового розслідування (як стверджує відповідач), оскільки про це свідчить констатуюча частина спірного наказу, а наказ про проведення службового розслідування та рапорт відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Враховуючи те, що накладення дисциплінарного стягнення здійснено відповідачем усупереч вимогам Дисциплінарного статуту, Інструкції №320, з порушенням встановлених порядку та процедури, наказ Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області від 14.05.2014 №179 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника МВ УМВС» є протиправним та підлягає до скасування, про що правильно зазначено у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

Що стосується посилань скаржника на необґрунтоване залишення без задоволення клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України (в редакції до 15.12.2017), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підставою для поновлення судом першої інстанції пропущеного строку звернення до суду є те, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №821/547/16 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, УМВС України в Херсонській області, Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії зобов'язано УМВС України в Херсонській області ознайомити ОСОБА_4 та надати йому тексти наказів начальника Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області, у тому числі наказ від 14.05.2014 №179.

Рішенням суду від 31.05.2016 встановлено, що відповідачами позивачу не надано для ознайомлення ряд наказів, і, зокрема, наказ від 14.05.2014 №179.

Відповідно до акта державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_6, під час примусового виконання виконавчого листа №821/547/16 встановлено, що тексти наказів начальника Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області, у тому числі від 14.05.2014 №179, надано представником УМВС України в Херсонській області ОСОБА_4 25.08.2016.

Таким чином, Херсонський окружний адміністративний суд обґрунтовано, взявши до уваги обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, на підставі ч.2 ст.100 КАС України (в редакції до 15.12.2017), поновив позивачу пропущений строк звернення до суду.

Крім того, під час розгляду касаційної скарги не знайшли підтвердження і доводи відповідача щодо безпідставного розгляду справи без участі представника, оскільки матеріали справи містять підтвердження повідомлення його про розгляд справи як судом першої, так і апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень було правильно застосовано норми матеріального права і не допущено порушень норм процесуального права, що спростовує доводи касаційної скарги.

Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341-343, 350, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року з урахуванням змін, внесених апеляційною інстанцією, та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №821/1295/16 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Новокаховського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу від 14.05.2014 №179 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника МВ УМВС» залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду