Справа № 814/444/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 травня 2018 р. № 814/444/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про закриття провадження у справі

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54001 АДРЕСА_2, 54055
до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056
про:визнання протиправною бездіяльності; зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати бездіяльність державного виконавця - заступника начальника Інгульського відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Іванченка І.В. щодо припинення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 неправомірною та незаконною;

зобов'язати Іванченка Івана Вікторовича - заступника начальника Інгульського відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області припинити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, що було встановлено ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі № 489/4396/17 від 20.09.2017, шляхом винесення постанови про припинення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та направленням постанови до Державної прикордонної служби України.

В якості відповідача у справі ОСОБА_1 вказав Інгульський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - Відділ або відповідач) в особі заступника начальника Відділу - державного виконавця Іванченка Івана Вікторовича.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою від 20.09.2017 у справі № 480/4396/17, номер провадження 6/489/230/17 (надалі - Ухвала від 20.09.2017) Ленінський районний суд м. Миколаєва задовольнив подання державного виконавця Відділу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «ТАФФРУТ» ОСОБА_1 до виконання зобов'язань згідно з наказами господарського суду Миколаївської області про стягнення з ТОВ «ТАФФРУТ» грошових коштів. Ухвалою від 30.10.2017 у справі № 489/4396/17, провадження № 22-ц/784/2307/17 (надалі - Ухвала від 30.10.2017) Апеляційний суд Миколаївської області, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, Ухвалу від 20.09.2017 залишив без змін.

17.10.2017 до установчих документів ТОВ «ТАФФРУТ» були внесені змін, відповідно до яких ОСОБА_1 перестав бути керівником ТОВ «ТАФФРУТ». Відділ, з посиланням на відсутність законодавчих підстав, відмовився припинити обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, тому позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва, який ухвалою від 21.12.2017 у справі № 489/5467/17, номер провадження 4-с/489/74/17 (надалі - Ухвала від 21.12.2017) відмовив у задоволенні заяви позивача про скасування тимчасового обмеження в межах скарги на дії державного виконавця Відділу. Постановою від 30.01.2018 у справі № 489/5467/17, провадження № 22-ц/784/258/18 (надалі - Постанова від 30.01.2018) Апеляційний суд Миколаївської області, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, Ухвалу від 21.12.2017 скасував, провадження у справі закрив.

На думку позивача, чинне тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, з урахуванням того, що він не має відношення до виконання зобов'язань за рішеннями господарського суду, не відповідає статті 6 Закону України від 21.01.1994 № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», порушує гарантоване статтею 33 Конституції України, статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтею 12 Міжнародного пакту ООН «Про громадянські і політичні права», статтею 313 Цивільного кодексу України право особи на свободу пересування.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вказав, що відповідач, після отримання інформації про те, що позивач не є керівником ТОВ «ТАФФРУТ» (боржника у виконавчому провадженні), був зобов'язаний вчинити дії, спрямовані на зняття тимчасового обмеження.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 65-68) Відділ, з посиланням на те, що до компетенції адміністративного суду не віднесено розгляд справ про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, заявив клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув клопотання Відділу в порядку письмового провадження.

При розгляді клопотання Відділу суд виходив з такого.

По-перше, ОСОБА_1 не заявив вимогу про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого Ухвалою від 21.09.2017. Предметом позову є визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

По-друге, адміністративний позов ОСОБА_1 не є скаргою у розумінні статті 447 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з цією нормою, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а на виконанні перебувають судові рішення, що були ухвалені відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

По-третє, з тих саме підстав (що він не є стороною виконавчого провадження) ОСОБА_1 позбавлений можливості оскаржити бездіяльність Відділу відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України.

По-четверте, згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до статті 14 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін прокурор, експерт, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. ОСОБА_1 до вказаних осіб не відноситься.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних акті), дій чи бездіяльності, тому адміністративний позов ОСОБА_1 має розглядатися за загальними нормами Кодексу адміністративного судочинства

Керуючись статтями 194, 241, 243, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Птичкіна