Справа № 826/1581/18
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1581/18 Суддя першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування припису, протоколу, акту і наказу, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр» (далі - Позивач, ТОВ «Коло-Центр») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач, Департамент архбудконтролю у м. Києві) про:

- визнання протиправними та скасування припису від 06.11.2017 року, протоколу від 03.01.2018 року, акту від 03.01.2018 року, постанови від 16.01.2018 року №06/18/073-453 щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, наказу від 09.01.2018 року №6 щодо скасування реєстрації декларації від 19.08.2016 року №КВ 70 на підготовчі роботи;

- зобов'язання відновити реєстрацію, включити запис про реєстрацію декларації від 19.08.2016 року №КВ 70 до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі.

Крім того, у березні 2018 року ТОВ «Коло-Центр» подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису від 06.11.2017 року та наказу від 09.01.2018 року №6 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2018 року задоволено заяву про забезпечення позову. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наслідком видання оскаржуваних припису та наказу є зупинення виконання підготовчих та будівельних робіт, у той час як прокладання теплових мереж підземним методом є тривалим та витратним процесом, вимагає залучення значних фінансових та трудових ресурсів, а простій та не закінчення робіт зумовлює необхідність сплати коштів за оренду обладнання та може призвести до проривів теплотрас і залишення прилеглих будинків без тепла та гарячого водопостачання.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. При цьому посилається на те, що у ході перевірки було встановлено незабезпечення Позивачем зміни цільового призначення земельної ділянки, що потягло за собою прийняття оскаржуваних останнім актів індивідуальної дії. Крім того, наголошує на неподанні Позивачем та незазначенні судом першої інстанції жодних доказів для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 15.05.2018 року.

У межах встановленого строку відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, що оскаржуваними Позивачем приписом та наказом зупинено виконання підготовчих та будівельних робіт, у той час як на об'єкті виконувався підземний метод прокладання теплових мереж - тюбінговим способом, який вимагає застосування складної та дорогої техніки, кваліфікованого персоналу, а зупинення таких робіт призведе до невиправданих витрат Позивача за час простою обладнання та може призвести до негативних наслідків для оточуючих будинків і споруд, зокрема, прориву теплотрас тощо.

У розумінні положень ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакціях, що діяли як на момент реєстрації, так і на момент розгляду питання про забезпечення позову, декларація про початок виконання будівельних робіт є документом, з яким законодавець пов'язує можливість замовника здійснювати будівельні роботи на об'єкті.

Такий висновок також узгоджується з приписами п. 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», згідно якого зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт є чинними до завершення будівництва об'єктів, крім випадків їх скасування відповідно до пункту 3 цього розділу.

Отже, в випадку прийняття рішення про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт замовник втрачає право на здійснення будь-яких будівельних робіт на об'єкті будівництва, у тому числі, під загрозою передбачених ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» штрафних санкцій.

Разом з тим, Окружний адміністративний суд міста Києва залишив поза увагою, що проведення будівельних робіт на об'єкті, декларація про початок виконання будівельних робіт на якому скасована, матиме своїм наслідком подальше витрачання грошових коштів, використання обрання та ресурсів з метою забезпечення будівництва об'єкта, щодо якого на момент вирішення заяви про забезпечення позову в уповноваженого органу державної влади існують сумніви про відповідність будівництва вимогам чинного законодавства.

При цьому, зупинення дії оскаржуваних припису та наказу до набрання законної сили судовим рішенням свідчить, що у випадку відмови у задоволенні позовних вимог тягар витрат Позивача для забезпечення проведення будівельного майданчику та об'єкту будівництва у попередній стан може значно збільшитися у порівнянні зі становищем останнього у випадку дії вказаних актів.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Таким чином, враховуючи що, як вірно підкреслено Апелянтом, Позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «Коло-Центр», що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду, Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, твердження Відповідача про обґрунтованість прийнятих за наслідками перевірки припису та наказу не можуть бути предметом дослідження на стадії вирішення питання про забезпечення позову та є об'єктом дослідження при розгляді справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України у згаданій редакції визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки при постановлення оскаржуваної ухвали не врахував відсутність зазначення Позивачем належного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та наслідків таких заходів для заінтересованих осіб.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними та скасування припису, протоколу, акту і наказу, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Коло-Центр» про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідача А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 15» травня 2018 року.