Справа № 308/11155/16-а
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд закарпатської області в особі:

судді - Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань - Пазяк С.М.

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Калинич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, скасування протокольного рішення та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому ставить вимоги про визнання протиправним та скасування протокольного рішення № 52 від 21.10.2016 року Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_2 починаючи з 10.10.2016 року пенсію згідно зі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячного(чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» має право на пенсійне забезпечення за вислугу років, оскільки його стаж роботи на прокурорських посадах підтверджений усіма необхідними документами.

10.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського об'єднаного УПФ України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11. 1991 року.

21.10.2016 року Ужгородське об'єднане УПФ України Закарпатської області відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з тим, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата», «;Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну роботу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Позивач не згідний з даною відмовою, вважає її незаконною, такою що порушує його право на пенсійне забезпечення, що стало підставою для оскарження рішення Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді прокурора відділу забезпечення представництва у суді прокуратури Закарпатської області 10.10.2016 року звернувся до Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11. 1991 року.

У відповідності до Вкладки № 69 до протоколу № 52 від 21.10.2016 року Ужгородським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви від 10.10.2016 року, тобто у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11. 1991 року. Підставою відмови вказано відсутність необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відсутність норм щодо права на призначення спеціальних пенсій з 01.06.2015 року. Також зазначено, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата», «;Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну роботу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказану відмову позивач вважає незаконною, що стало підствою для оскраження рішення відповідача в судовому порядку.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертаючись до відповідача з відповідною заявою, просив призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що приписи ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015 року у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року N 1697-VII (далі - Закон України "Про прокуратуру"), положеннями статті 86 якого визначений порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_2 реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 10.10.2016 року, питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення, як працівника прокуратури, має вирішуватись відповідно до приписів чинної на цей час ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

На час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років за поданими позивачем документами, вказана вислуга років ОСОБА_2 складала 19 років 2 місяці 20 днів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 особисто зазначає, що станом на день подання документів до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області стаж його роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури складав 19 років 9 днів, що відповідно підтверджував копією трудової книжки НОМЕР_1. Крім того такий зазначив у позові, що до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років має зараховуватись період половини строку його навчання у вищому навчальному закладі - Ужгородському державному університеті на денній формі навчання юридичного факультету за спеціальністю «правознавство» з 01.09.1992 року по 26.06.1997 рік, що відповідно становить 2 роки 4 місяці 28 днів, а також період роботи на посаді державного податкового інспектора відділу примусового стягнення податків Державної податкової адміністрації в Закарпатській області з 21.07.1997 року по 30.09.1997 рік, що становить 2 місяці 9 днів.

Однак з вимогами щодо зарахування до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії у відповідності до вимог ЗУ «Про прокуратуру» за вказаними вище роками ОСОБА_2 звернувся вже після початку розгляду справи по суті, що відповідно стало підставою для винесення судом ухвали від 24.03.2017 року про відмову у задоволенні клопотання позивача про збільшення позовних вимог з тих підстав, що такий фактично звернувся із заявою про зміну предмету позову та мала місце зміна матеріально-правових вимог позивача до відповідача.

Таким чином станом на час звернення доУжгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії в ОСОБА_2 був відсутній передбачений ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" стаж роботи 23 роки, що відповідно стало підставою для відмови у задоволенні поданої ним заяви.

Відтак пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Як встановлено, і ця обставина є загальновідомою, до 1 червня 2015 року не прийнято закону, що стосувався б видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, зокрема, і пенсій прокурорам.

Відтак суд приходить до переконання, що положення п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 від 02.03.2015 року стосуються порядку призначення пенсії прокурорам, слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Таким чином, застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена іншою, прийнятою пізніше, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII прийнятий 14.10.2014 року, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII прийнятий 02.03.2015 року, тобто пізніше, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Крім цього, в тексті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» чітко визначено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII не скасований, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнані неконституційними, а до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то відповідно, з вказаної дати скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Як вже попередньо встановлено судом ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року ,зокрема 10.10.2016 року, а тому Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області правомірно відмовило в призначенні такому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні даної позовної заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246, 250, 293, 295-296 КАС України, Законом України "Про прокуратуру", пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VIII, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Ужгородського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, скасування протокольного рішення та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо