Справа № 814/299/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 р. № 814/299/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства "Агро-Альянс", автодорога Ульянівка-Миколаїв, 107 км. 100 м., Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.09.2017 р. № 7,

Приватне підприємство "Агро-Альянс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.09.2017 р. № 7.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені в Акті перевірки №1202/14-29-14-07/32945887 від 01.09.2017 року є помилковими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому прийняте відповідачем на підставі зазначеного Акту перевірки податкове повідомлення - рішення є таким, що підлягає скасуванню, як протиправне.

Ухвалою від 16.01.2018 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на законних підставах та відповідає чинному законодавству.

Суд здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Агро-Альянс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ «Прантек» () за вересень-жовтень 2016 року, та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги) придбані вищенаведеного контрагента-постачальника.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області складено Акт №1202/14-29-14-07/32945887 від 01.09.2017 року, у висновках якого встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 304 441,67 грн. у т.ч. за вересень 2016 року по операції з ТОВ "Прантек" на суму 221040,00 грн. та жовтень 2016 року по операції з ТОВ "Прантек" на суму 83 401,67 грн.

На підставі висновків вказаного Акту перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення від 27.09.2017 р. №7.

З визначеними сумами податкових зобов'язань та штрафними санкціями позивач не погодився та звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30.11.2017 р. №28148/6/99-99-11-01-01-25 залишено без змін податкове повідомлення - рішення відповідача від 27.09.2017 р. №7, а скаргу - без задоволення.

Згідно даних Акту перевірки фактичною підставою для відображення в акті порушення підприємством позивача слугував викладений в акті висновок фахівців контролюючого органу про відсутність реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом - постачальником ТОВ "Прантек".

На думку посадових осіб податкового органу, позивач не мав право на податковий кредит, оскільки вказані операції включено до складу податкового кредиту з порушенням вимог п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України. В описовій частині акту перевірки перевіряючі зазначають, що до перевірки не надано: документи, які б відображали та підтверджували операції щодо складського переміщення та використання ТМЦ; карантинні сертифікати якості, які свідчать про придбання та фактичне надходження даного виду товару, зазначеного у видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ "Прантек" на адресу ПП "Агро-Альянс". За результатами перевірки наданих документів встановлено недостовірність даних, відображених у бухгалтерському обліку ПП "Агро-Альянс", а саме, у наданих до перевірки видаткових накладних, отриманих від ТОВ "Прантек" за період вересень-жовтень 2016 р., не зазначені посадові особи, відповідальні за здійснення господарських операцій і правильність оформлення видаткових накладних, проставлені лише підписи, що не дає змоги ідентифікувати учасників господарської операції, надані до перевірки ТТН та інші документи містять недостовірну інформацію щодо поставки ТМЦ, зокрема, у графі "пункт розвантаження", де зазначено: Миколаївська область, Арбузинський район, с. Костянтинівка, вул. Антипіна, 2-А. Водночас, перевіркою встановлено, що всі об'єкти основних засобів ПП "Агро-Альянс" знаходяться за юридичною адресою: 55340, Миколаївська область, Арбузинський район, дорога Автодорога Ульянівка-Миколаїв, 107 км, 100 м (Ліворуч).

Також при встановленні даного порушення відповідач посилається на те, що оперативним управлінням ГУ ДФС у Миколаївській області отримано протоколи допитів гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рамках досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, за фактом реєстрації невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ "Прантек".

У зв'язку з цим посадові особи податкового органу зробили висновок про неможливість підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом - постачальником ТОВ "Прантек".

На переконання суду такі висновки є необгрунтованими, з огляду на наступне.

До основного виду діяльності підприємства відноситься вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та контрагентом - постачальником ТОВ "Прантек" було укладено договір поставки мінеральних добрив.

На підтвердження виконання умов договору позивачем, як в ході проведення перевірки так і під час розгляду справи, були надані наступні документи:

- видаткові накладні від 15.09.2016 р. № 8, 9, від 16.09.2016 р. №10, 11, від 07.10.2016 р. №20, 21;

- платіжні доручення від 15.09.2016 р. № 955, №957, від 07.10.2016 р. №1019;

- товарно-транспортні накладні від 15.09.2016 р. №Р8, №Р9, від 16.09.2016 р. №Р10, Р11, від 07.10.2016 р. №Р20, Р21;

- податкові накладні від 15.09.2016 р. №1 від 16.09.2016 р. №2, №3 від 07.10.2016 р №1;

- рахунки на оплату від 15.09.2016 р. №9, від 16.09.2016 р. №11, від 07.10.2016 р. №18.

Позивач зазначає, що придбане минеральне добриво було використано у ході проведення господарської діяльності з вирощування сільськогосподарських продуктів, а саме: під посів озимих зернових культур урожаю 2017 р.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог абз. "а" п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем надані належні первинні документи, що підтверджують факт придбання ТМЦ, які призначені для використання у господарській діяльності підприємства позивача.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що окремий недолік первинного документа сам по собі не може бути безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, тобто, позбавлення цього документа сили звітного податкового документа, а відтак платника податків права на формування податкового кредиту.

Що стосується зауважень перевіряючих на відсутність сертифікатів якості та карантинних сертифікатів, суд зазначає, що вказані документи не є документами бухгалтерського та/або податкового обліку та не можуть підтверджувати або спростовувати товарність господарської операції.

Щодо посилань відповідача на кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України за фактом реєстрації невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ "Прантек", то суд зазначає, що в силу положень ч. 6 ст. 78 КАС України, для адміністративного суду, що розглядає справу обов'язковими є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. При цьому, правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду є обов'язковими лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Належного доказу щодо вироку або іншого судового рішення суду не надано, а сам факт порушення кримінальної справи за ознаками фіктивності не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його конрагентами. Тому, суд погоджується з позицією позивача, що інформація отримана у ході досудового слідства у кримінальному провадженні, на яку посилається відповідач, є лише відомостями про джерело фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення процесуальним шляхом.

Суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товар, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Такий висновок узгоджується із позицією колегії суддів КАС ВС у постанові по справі №К/9901/1349/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій позивача з контрагентом-постачальником ТОВ "Прантек" та правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов договірних відносин.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. За таких умов, оскаржуване позивачем податкове повідомлення - рішення 27.09.2017 р. №7 не відповідає вимогам закону, що є підставою для його скасування.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства "Агро-Альянс" (автодорога Ульянівка-Миколаїв, 107 км. 100 м., Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340, ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) - задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) від 27.09.2017 р. №7.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) на користь Приватного підприємства "Агро-Альянс" (автодорога Ульянівка-Миколаїв, 107 км. 100 м., Костянтинівка, Арбузинський район, Миколаївська область, 55340 ) судові витрати в розмірі 5708,31 грн. (п'ять тисяч сімсот вісім гривень тридцять одна копійка), платіжне доручення №25 від 26.01.2018 р.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар