Справа № 805/4367/17-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року справа №805/4367/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,

за участю секретаря судового засідання Терзі Д.А.,

представника відповідача Сергієнка Г.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року в адміністративній справі №805/4367/17-а (головуючий у 1 інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача, а саме відповідь № Ч-4178/0-3052/6-17 від 15.09.2017 р. щодо відмови у розгляді питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, розташованої за межами населеного пункту; зобов'язати відповідача поновити розгляд клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, розташованої за межами населеного пункту.

В обґрунтування позову зазначив, що на початку 2016 року звернувся до управління з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.

12.02.2016 року відповідач неправомірно відмовив в розгляді клопотання, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Судовим рішенням, що набрало законної сили визнано неправомірними дії ГУ Держгеокадастру у Донецькій області щодо відмови надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язано відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Однак відповідач, всупереч судовому рішенню, знову відмовив розглянути питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, тому позивач звернувся до прокуратури про невиконання посадовими особами відповідача судового рішення, а 07.08.2017 року - до управління із заявою про поновлення розгляду клопотання.

15.09.2017 року відповідач надав відповідь, якою знову відмовив в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обгрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не дав оцінку відповіді управління від 15.09.2017 року якою позивачу знову відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд першої інстанції не врахував положення ст.118 Земельного Кодексу України, відповідно до яких відповідач зобов'язаний прийняти рішення про надання такого дозволу позивачу.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

12.01.2016 року позивач звернувся до головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення розташованої за межами населеного пункту на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області.(а.с.32)

12 лютого 2016 року головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом за № Ч-36/0-330/6-16 відмовило ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з мотивів невідповідності місця розташування земельної ділянки призначенню та принципам землеустрою, а також ненаданням засвідчених власним підписом сторінок паспорту (а.с.16)

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року, яка набрала законної сили 03.12.2016 року, визнано неправомірними дії головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в зв'язку з відмовою надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новоандріївської міської ради Волноваського району Донецької області, розташованої за межами населеного пункту.

Зобов'язано ГУ Держгеокадастру у Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, розташованої за межами населеного пункту (а.с.13-15).

27.01.2017 року позивач звернувся з заявою до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з поновленням розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до судового рішення. (а.с.12)

07 березня 2017 року відповідач листом за № Ч-5000/0-765/6-17 відмовив в поновленні розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з підстав того, що це клопотання вже розглядалося управлінням, про що позивачу повідомлено листом за № Ч-36/0-330/6-16 від 12.02.2016 року.(а.с.11)

05 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до прокуратури Донецької області з заявою про злочин - невиконання посадовими особами ГУ Держгеокадастру постанови Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року, про що 14.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000589 за ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України. (а.с.8, 10)

07 серпня 2017 року ОСОБА_2 повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до судового рішення (а.с.27)

Листом № Ч-4178/0-3052/6-17 від 15.09.2017 року управління зазначило про безпідставність надання такого дозволу, а також зазначило, що підстави відмови зазначені в листі управління від 12.02.2016 року, після усунення яких позивач може звернутися до управління з повторним клопотанням про надання дозволу. Враховуючи викладене, відповідач зазначив про виконання судового рішення від 07.11.2016 року у повному обсязі. (а.с.30-31)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, що позовні вимоги фактично стосуються виконання судового рішення від 07.11.2016 року, яке має здійснюватися в контексті питань, пов'язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінка суду.

Для вирішення питання чи була неправомірною відмова відповідача від 15.09.2018 року в розгляді клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, необхідно встановити, ви відбулося звернення позивача з таким клопотанням в контексті вимог земельного Кодексу України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК, згідно з положеннями частини шостої якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства <…> подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У ч.3 ст.123 ЗК визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, за приписами наведених норм, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа повинна звернутися до відповідних органів із клопотанням для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, до якого надати відповідні графічні матеріали.

Заява ОСОБА_2 від 07.08.2017 року не відповідає вимогам, визначеним в ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України, отже, не є клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в контексті зазначених вимог Земельного Кодексу України.

Зазначена заява свідчить про звернення позивача до управління з питанням виконання судового рішення, яким визначено обов'язок відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, розташованої за межами населеного пункту.

Суд наголошує, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, зокрема встановити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як свідчить заява ОСОБА_2 від 07.08.2018 року та відповідь управління від 15.09.2018 року, відповідачем судове рішення - постанова Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 року, яка набрала законної сили, до теперішнього часу не виконана, а саме - не розглянута заява ОСОБА_2 від 12.01.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, розташованої за межами населеного пункту з врахуванням висновків, визначених в судовому рішенні.

Добровільно виконати судове рішення відповідач відмовляється, а примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень <…> - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В свою чергу, частиною першої статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Позивач до виконавчої служби для примусового виконанням судового рішення у справі № 805/2628/16-а не звертався.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 від 07.08.2017 року не є клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в контексті вимог ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України, в заяві визначена вимога до управління про фактичне виконання судового рішення, нового клопотання аналогічного змісту до управління позивач не подавав, отже не можна вважати відповідь відповідача від 15.09.2018 року відмовою у розгляді питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відмовою у наданні такого дозволу відповідно до приписів ч.3 ст.123 Земельного Кодексу України, оскільки звернення ОСОБА_2 від 07.08.2017 року до управління відбулося не у відповідності до ч.6 ст118 Земельного Кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає неприйнятними доводи апелянта про повторну відмову управління в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою від 15.09.2018 року, та неврахування судом першої інстанції положень ст.118 Земельного Кодексу України, відповідно до яких відповідач зобов'язаний прийняти рішення про надання такого дозволу позивачу.

Таким чином, суд підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи в частині оскарження, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року в адміністративній справі №805/4367/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року в адміністративній справі №805/4367/17-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 15 травня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення

Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв