Справа № 132/3568/17
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 квітня 2018 р. Справа № 132/3568/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача: Мичківського І.П.,

третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась в Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Зазначала, що рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 27 сесії 7 скликання № 190 від 21.09.2017 року їй було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності орієнтовною площею 0,08 га на території Калинівської міської ради Вінницької області. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки на її думку має переважне право на отримання вказаної ділянки у власність, як особа яка є власником нерухомого майна, розташованого біля цієї земельної ділянки, в зв'язку з чим, звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Калинівського районного суду від 19.12.2017 року адміністративну справу передано за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду, в порядку статті 29 КАС України.

Ухвалою суду від 23.01.2018 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що у 2016 році придбала будинок по АДРЕСА_1. Бажаючи отримати прилеглу до нього земельну ділянку у власність орієнтовною площею 0,08 га, звернулась до Калинівської міської ради Вінницької області із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Листом від 25.05.2017 року Калинівська міська рада Вінницької області повідомила ОСОБА_1, що її заява розглянута та у зв'язку із відсутністю необхідної кількості голосів депутатського корпусу, рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прийнято не було.

Не погодившись з такою відповіддю, позивач повторно звернулась до Калинівської міської ради Вінницької області про включення питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність їй земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Листом Калинівської міської ради Вінницької області від 04.10.2017 року разом з додатком, рішенням Калинівської міської ради 27 сесії 7 скликання № 190 від 21.09.2017 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» повідомлено, що у наданні такого дозволу на земельну ділянку 0,08 га відмовлено у зв'язку із відсутністю вільної ділянки вказаної площі.

Крім того, позивач зазначає, що рішенням Калинівської міської ради Вінницької області 23 сесії 7 скликання №142 ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,05 га, частина якої входить у площу 0,08 га, яку бажає отримати позивач.

Позивач вважає рішення, яким їй відмовили у наданні дозволу протиправними, з огляду на те, що зазначене відповідачем обґрунтування свого рішення, не передбачене ч. 7 ст. 118 ЗК України як підставу для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Крім того при винесені оскаржуваного рішення Калинівською міською радою не дотримано вимог ч. 2 ст. 159 Земельного кодексу України, а саме розглянуто заяву позивача за її відсутності.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо заявлених позовних заперечував та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Третя особа також просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. "а" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

За частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1, який розташований поблизу земельної ділянки, яку ОСОБА_1 хоче отримати у власність.

В березні 2017 року позивач звернулась до Калинівської міської ради Вінницької області з заявою про надання їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га, для ведення особистого селянського господарства, що прилягає до купленою нею садиби.

Рішенням Калинівської міської ради Вінницької області № 190 від 21.09.2017 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки» позивачу відмовлено у наданні дозволу, в зв'язку з відсутністю вільної змеленої ділянки вказаної площі, оскільки рішенням № 142 23 сесії 7 скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 27.07.2017 року ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,05 га по вул. Механізаторів, в м. Калинівка.

Визначаючись щодо обґрунтованості підстав відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою суд виходить з наступного.

Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Стаття 14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Так, як вже раніше вказувалось стаття 121 Земельного кодексу України повторює, закріплене Конституцією України, право кожного громадянина України отримати безоплатно земельну ділянку із земель державної або комунальної власності, в межах, порядку та за умов визначених законом.

Стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частина сьома цієї статті говорить, що підставою відмови у наданні такого дозволу (дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, у даній справі виникла ситуація, за якої на одну й ту саму земельну ділянку претендують дві особи. При цьому, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач надав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою лише третій особі, без обґрунтування надання їй переваги, в той час як на розгляді міської ради перебувала не вирішена заява ОСОБА_1, яка також бажала отримати у власність ту ж саму земельну ділянку.

Враховуючи встановлені обставини та норми земельного законодавства, суд приходить до висновку, що чинним законодавством не передбачено право міської ради відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття міською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв'язку з відведенням земельної ділянки іншій особі.

Також слід наголосити на тому, що задовольняючи клопотання ОСОБА_4 про надання дозволу, та відмовляючи у такому задоволенні ОСОБА_1, окрім іншого, відповідачем не дотриманий баланс не тільки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, але ж і справедливості в межах тих обставин, що виникли, враховуючи нагальну необхідність отримання цієї земельної ділянки для цих осіб та її мети.

Щодо посилань представника відповідача на те, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою декільком особам, в майбутньому буде мати негативний вплив на їх права, що призведе до їх порушення, слід зазначити таке.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. (частина дев'ята статті 118 Земельного кодексу України).

Згідно зі статтею 186-1 Земельного кодексу, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (частина перша). Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (частина четверта). Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п'ята).

Частиною шостою наведеної статті передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України закріплено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Тобто, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

З огляду на що, рішення відповідача у вигляді відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок, не узгоджується з критеріями правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені статтею 2 КАС України, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не приймає до уваги та не надає правової оцінки доводам ОСОБА_1 про наявність у неї переважного права на отримання земельної ділянки у власність, оскільки в межах розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства можуть бути розглянуті рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень на предмет їх узгодження з вимогами законодавства, тобто чи вчинені вони в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України. При цьому, суд враховує, що питання передачі земельної ділянки у власність (користування) є дискреційними повноваженнями суб'єкта владних повноважень, в які суд не може втручатися, а тому адміністративним судом не може бути надана оцінка наявності переваг тієї чи іншої особи.

Отже, враховуючи протиправність рішення, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до статті частини третьої статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне, з метою відновлення права позивача, за захистом якого вона звернулась до суду, зобов'язати Калинівську міську раду Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Калинівської міської ради Вінницької області 27 сесії 7 скликання № 190 від 21.09.2017 року "Про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки".

Зобов'язати Калинівську міську раду Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 0,08 га на території Калинівської міської ради Вінницької області (в межах населеного пункту), що розташована за адресою АДРЕСА_1, Вінницька область.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Вінницька область, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений при звернені до суду з цим позовом судовий збір за рахунок місцевого бюджету Калинівської міської ради Вінницької області (вул. В. Нестерчука, 47, м. Калинівка, Вінницька область, ) в розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Вінницька область, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Відповідач: Калинівська міська рада Вінницької області (вул. В.Нестерчука, 47, м.Калинівка, Вінницька область, );

Третя особа: ОСОБА_4: (АДРЕСА_2).

Повний текст судового рішення виготовлено 11.05.2018р.

Суддя Дончик Віталій Володимирович