Справа № 165/2435/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1959/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, ухвалене суддею Василюком А.В. в місті Нововолинську у справі № 165/2435/17 за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду, у якому просить суд скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 3212/20500/17 від 27.09.2017 року.

На підтвердження позовних вимог позивачка покликається на те, що 04 серпня 2016 року поїхала до Республіки Польща разом з ОСОБА_4. Повертаючись, ОСОБА_4 повідомив позивачці те, що він придбав автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 і саме в ньому, в якості пасажира позивачка в'їхала в Україну через п/п Угринів Львівської митниці ДФС. Позивачка зазначає також, що ОСОБА_4, прибувши на митницю, взяв у неї необхідні документи для проходження митного контролю, при цьому позивачка не виходила з автомобіля та не підписувала жодних митних документів. На думку позивачки, ймовірно, ОСОБА_4, маючи у володінні документи, що посвідчують її особу, використовуючи корупційні зв'язки, здійснив ввезення та поміщення в режим «транзит» на її ім'я транспортного засобу марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2. Додатково зазначає, що з цього приводу звернулась з заявою в правоохоронні органи і 19 вересня 2017 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за №0000760.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 3212/20500/17 від 27.09.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за порушення митних правил передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Волинська митниця Державної фіскальної служби України, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2018 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт Волинська митниця Державної фіскальної служби України посилається на те, що за допомогою баз даних ЄАІС ДФС було встановлено, що громадянкою України ОСОБА_2 04 серпня 2016 року ввезено на митну територію України по смузі руху «зелений коридор» через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 та станом на 07 вересня 2017 року його не вивезено і в інший митний режим не поміщено. 07 вересня 2017 року, на думку відповідача підставно, за даним фактом, посадовою особою Волинської митниці ДФС, відносно позивачки складено протокол про порушення митних правил № 3212/20500/17 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Протокол про адміністративне правопорушення складений у присутності позивачки і їй вручений. Крім того, апелянт вказує на те, що позивачка за період з 2013 року по 2017 рік неодноразового перетинала кордон з Україною на автомобілі НОМЕР_1, а тому твердження про відсутність в неї посвідчення водія не заслуговують на увагу. Апелянт додатково зазначає, що факт звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення невстановленою особою злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, не може слугувати доказом відсутності вини позивачки, оскільки вина особи у вчиненні кримінально караного діяння може бути встановлена лише вироком суду, який набрав законної сили.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що 07 вересня 2017 року відносно позивачки ОСОБА_2 складений протокол про порушення митних правил №3212/20500/17.

У протоколі зазначено, що згідно інформації, яка міститься в базі даних АСМО «Інспектор» та в ПІК «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, 04 серпня 2016 року громадянкою ОСОБА_2 по смузі руху «зелений коридор» було ввезено на митну територію України, через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС в митному режимі «транзит» автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 і станом на 07 вересня 2017 року його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 №3212/20500/17 від 27 вересня 2017 року позивачку ОСОБА_2 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що оскаржувану постанову про порушення митних правил прийнято у відсутності позивачки та не прийнято до уваги її пояснень. Крім того, суд вважає, що позивачка фізично не могла керувати транспортним засобом, оскільки не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками з огляду на наступні обставини.

Стаття 470 МК України передбачає відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частиною третьою даної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із частиною першою статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 92 МК України, митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 2 ст. 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

Згідно з ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили здійснюється згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981.

Згідно з цим Порядком, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Апеляційним судом встановлено те, що в матеріалах справи відсутні дані про факт аварії чи дії обставин непереборної сили, а також письмове повідомлення позивачки з цього приводу.

Натомість позивачка в адміністративному позові зазначає, що автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 не придбавала, через кордон не перевозила, в митний режим «транзит» не поміщала.

Згідно з базами даних АСМО «Інспектор» та ПІК «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, 04.08.2016 року о 01 год. 19 хв. громадянка ОСОБА_2 по смузі руху «зелений коридор» ввезла на митну територію України через пункт пропуску «Угринів» Львівської митниці ДФС, транспортний засіб марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 в режимі «транзит» та станом на 07.09.2017 року його не вивезла та в інший митний режим не заявила.

В наданих під час складання протоколу про порушення митних правил №3212/20500/17 від 07.09.2017 року, ОСОБА_2 зазначила, що їхала в автомобілі в якості пасажира. При проходженні митного контролю надала свій паспорт для виїзду за кордон з ціллю пришвидшення митних формальностей у п/п «Угринів. Згодом їй стало відомо, що ввезення вказаного автомобіля в митному режимі «транзит» здійснено на її ім'я. Станом на 07.09.2017 року позивачка не вивезла з території України цей транспортний засіб, так як не знає де він знаходиться.

Однак, на думку суду вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення митних правил, так як позивачка добровільно надала свої документи для митного оформлення транспортного засобу в режимі «транзит».

В той же час в матеріалах справи наявні докази, а саме витяг за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, які стверджують, що позивачка неодноразово починаючи з 2013 року по 2017 рік перетинала митний кордон України в пунктах пропуску по смугах руху як червоного так і зеленого коридору на автомобілі «Volkswagen Caddy». Ці факти свідчать про те, що позивачка знає про правила перетину митного кордону у пунктах пропуску. Тим більше необачність з боку позивачки при здійсненні митних формальностей та незнання правил перетину митного кордону не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, на основі цих даних судом встановлено факт в'їзду в Україну 04.08.2016 року громадянкою ОСОБА_2 на автомобілі марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 та поміщення його в режим «транзит».

Крім того, позивачка зазначає, що не могла бути водієм транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Opel Vectra», оскільки немає посвідчення водія на керування транспортними засобами.

Ці твердження позивачки не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 розділу IV Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 р. за № 1428/11708, у разі ввезення ТЗ, знятих з реєстраційного обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав чи України, якщо ТЗ були зареєстровані в таких органах, або нових ТЗ на митну територію України з метою транзиту власник (уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

- ВМД, заповнену відповідно до заявленого митного режиму транзиту через митну територію України;

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, при ввезенні на митну територію України транспортних через засобів в режимі «транзит» пред'явлення посвідчення водія не вимагається. Тому твердження позивачки про відсутність в неї посвідчення водія не беруться до уваги, як неналежні докази.

Щодо посилань позивачки на те, що відповідач позбавив її законного права бути присутньою при розгляді справи, можливості надати свої пояснення та докази та прийняв оскаржувану постанову у її відсутності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

В частині першій статті 494 МК України зазначено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

А відповідно до частини 3, 7 цієї статті протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Матеріалами справи підтверджено, що протокол про порушення митних правил №3212/20500/17 від 07.09.2017 року складений у присутності позивачки, нею підписаний та отриманий (а.с.5-6).

Відповідно до частини 6 статті 494 МК України у разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

В протоколі про порушення митних правил №3212/20500/17 від 07.09.2017 року, примірник якого отримала позивачка зазначено, що 27.09.2017 року з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. відбудеться розгляд справи щодо порушення громадянкою ОСОБА_2 митних правил передбачених ч.3 ст.470 МК України.

З цього слідує, що позивачка була обізнана про дату, час та місце розгляду справи про порушення нею митних правил передбачених ч.3 ст.470 МК України, а тому могла скористатися можливістю бути присутньою при розгляді справи про порушення митних правил, в тому числі надати відповідні пояснення та докази, однак на розгляд справи не з'явилася.

Крім того, позивачка, в підтвердження обґрунтованості своєї позиції висловленої в позовній заяві, посилається на факт відкриття кримінального провадження №0000760 від 18.05.2017 року за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України за фактом оформлення невстановленою особою на громадянку ОСОБА_2 документів для ввезення на митну територію України в режимі «транзит», шляхом зловживання довірою транспортного засобу марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Проте, на думку суду апеляційної інстанції, факт звернення позивачки до правоохоронних органів із заявою про вчинення невстановленою особою злочину, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 357 КК України, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 0000760 від 18.05.2017 року, не може слугувати доказом відсутності вини громадянки ОСОБА_2 у порушенні нею митних правил з огляду на те, що сама по собі така заява не спростовує вини позивачки, а вина особи у вчиненні кримінально караного діяння може бути встановлена лише вироком суду, ухваленим за результатами розгляду відповідного кримінального провадження, який набрав законної сили.

В доповнення до наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачкою дії працівників митниці щодо оформлення документів на ввезення на митну територію України в режимі «транзит» транспортного засобу марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 не були оскаржені до вищестоящого органу чи до суду, а тому посилатись на їх неправомірність у позивачки немає підстав.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 12 лютого 2018 року в справі № 165/2435/17 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 16.05.2018 року