Справа № 554/10347/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Супрун Є.Б.

15 травня 2018 р. Справа № 554/10347/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Гуцала М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

28 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (подалі - пенсійний орган, ПОУПФУ Полтавської області, відповідач) від 06 листопада 2017 року № 104 про відмову в переведені її з одного виду пенсії на інший; зобов'язати відповідача з 31 жовтня 2017 року перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням стажу державної служби згідно довідки від 31 жовтня 2017 року № 20-16-09-5-25/5403 Управління північно-східного офісу держаудит служби в Полтавській області про стаж державної служби станом на 20 вересня 2014 року та довідок цього ж органу від 27 жовтня 2017 року №№ 11-33/172 і 11-33/171.

Позивач зазначає, що оскільки у 2014 році вона була звільнена з посади головного державного аудитора відділу державного фінансового аудиту бюджетних програм та діяльності суб'єктів господарювання державного сектору економіки Державної фінансової інспекції у Полтавській області, на неї поширюється дія п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (подалі - Закон № № 889-VIII).

У відзиві на адміністративний позов, заперечуючи проти вимог ОСОБА_2, пенсійний орган зазначив, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідної категорії державної служби.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року (повне рішення суду виготовлено 19 лютого 2018 року) адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений наступним чином: визнано протиправним і скасовано рішення ПОУПФУ Полтавської області від 06 листопада 2017 року № 104.

Відповідач зобов'язаний вчинити дії з переведення ОСОБА_2 з 31 жовтня 2017 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Судове рішення вмотивовано правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13, і висновком про те, що період роботи позивача у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби.

В апеляційній скарзі ПОУПФУ Полтавської області просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що означене рішення в частині задоволення вимог позивача не відповідає нормам чинного законодавства, полягає в порушеннях та неповному дослідженні судом при розгляді справ норм матеріального права та процесуального права, які регулюють дані правовідносини та доказів, які були надані відповідачем.

Скаржник зазначає, що із документів, наданих 31 жовтня 2017 року позивачем для переведення з одного виду пенсії на інший, вбачається, що стаж роботи позивача на посадах державної служби складає 5 років 7 місяців 9 днів. Робота позивача на посадах головного державного податкового інспектора з 03 січня 1996 року по 25 листопада 1996 року в ДПІ по Полтавській області, головного державного податкового ревізора-інспектора з 26листопада 1996 року по 06 січня 2012 року в ДПА у Полтавській області, за якими ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання «радник податкової служби», не відносяться до посад державної служби.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду, з таких підстав.

Пунктом 12 Розділу XI ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (подалі - Закон № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч. 1 ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (подалі - Закон № 1058-IV), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи норми чинного законодавства, Верховний Суд в рішенні від 04 квітня 2018 року у справі № 822/524/18 дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: < > 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку пенсійного органу і отримує пенсію за віком, призначену на умовах Закону № 1058-IV.

31 жовтня 2017 року позивач звернулась до ПОУПФУ Полтавської області із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме - на пенсію за віком на умовах визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Рішенням ПОУПФУ Полтавської області від 06 листопада 2017 року № 104 у переведені з одного виду пенсії на інший позивачу ОСОБА_2 відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу державної служби - 20 років /а.с. 19/.

Пенсійним органом до стажу державної служби не враховані період праці позивача: з 03 січня 1996 року по 25 листопада 1996 року на посадах головного державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по Полтавській області; з 26 листопада 1996 року по 06 січня 2012 року на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації у Полтавській області.

Відповідач вважає, що оскільки в означений період позивачу були присвоєні спеціальні звання, підстави для віднесення цих періодів до державної служби відсутні.

Колегія суддів зазначає, що загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, до 01 травня 2016 року визначав Закон № 3723-ХІІ.

Відповідно до ст. 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Частиною 2 ст. 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Тобто правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (подалі - Закон № 509-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята, шоста ст. 15 цього Закону).

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень, пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями. Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема ст. 37.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 08 жовтня 2013 року по справі № 21-275а13.

Оскільки судом установлено, що на час звернення до пенсійного органу позивач досягла 58-річного віку, має стаж державної служби понад 20 років (5 років 7 місяців 9 днів /не заперечуються відповідачем/ + період з 03 січня 1996 року по 25 листопада 1996 року + період з 26 листопада 1996 року по 06 січня 2012 року) та відповідний страховий стаж, колегія суддів погоджується з висновком суду стосовно протиправності рішення ПОУПФУ Полтавської області від 06 листопада 2017 року № 104 про відмову в переведені позивача ОСОБА_2 з одного виду пенсії на інший.

Згідно з абзацом 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої у судовому рішенні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги зазначені висновки не спростовують.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 292, 293, 308-309, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року - без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець М.І. Гуцал
Постанова виготовлена і підписана 15 травня 2018 року.