Справа № 800/224/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2018 року

Київ

справа №800/224/17

адміністративне провадження №П/9901/278/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г., суддів: Бевзенка В.М., Білоуса О.В., Шарапи В.М., Смоковича М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Головко О.В.,

головного спеціаліста - Абрашкіна Р.А.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження справу № 800/224/17

за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконним та скасування рішення,

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Зміст позовних вимог

1. У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України, як до суду першої інстанції, з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17, яким визнано ОСОБА_2 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду.

Позов обґрунтований декількома підставами:

- рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17 прийняте з порушенням пунктів 1-4, 8 та 10 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017). При цьому підстав на підтвердження порушення вказаних вище норм позивач не наводить;

- застосування відповідачем положень статті 61 Закону України від 2 червня 2016 року, № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII) щодо вимог до змісту та порядку подання декларації родинних зв'язків судді, у зв'язку з тим, що позивач не є суддею.

Вказує про порушення принципу пропорційності при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення. При цьому в чому полягає таке порушення не зазначає.

Також вказує, що оскаржуване рішення ґрунтується на неналежних доказах, оскільки містить посилання на висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність ОСОБА_2 критеріям доброчесності та професійної етики від 14 квітня 2017 року.

Крім наведених порушень, позивач вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам нормативно - правових актів відповідача, що регламентують порядок та підстави прийняття рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді), зокрема, Положенню про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, затвердженого рішенням ВККС від 03.11.2016 № 143/зп-16, оскільки рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21 червня 2017 року відкрив провадження у цій справі.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав заяву від 4 жовтня 2017 року, якою фактично доповнив позовні вимоги та просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17, зобов'язати відповідача розглянути питання про підтвердження здатності здійснювати правосуддя у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 січня 2018 року для розгляду справи № 800/224/17 визначено новий склад колегії суддів: Стрелець Т. Г. - головуючий суддя, Бевзенко В. М. Білоус О. В., Шарапа В. М., Смокович М. І.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 січня 2018 року прийняв до провадження справу № 800/224/17 за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії судді України про визнання незаконним та скасування рішення, та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 15 лютого 2018 року о 10:30 год.

Ухвалою від 18 січня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду задовольнив клопотання ОСОБА_2 про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 5 жовтня 2017 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 15 лютого 2018 року відклав розгляд справи на 13 березня 2018 року об 11:00 год.

13 березня 2018 року ухвалою суду розгляд справи відкладено на 5 квітня 2018 року о 10:30 год., у зв'язку із заявленим клопотанням позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 5 квітня 2018 року зупинено провадження у справі № П/9901/278/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконним та скасування рішення, а вказану справу передано для вирішення питання про відвід суддів Стрелець Т.Г., Білоуса О. В., Бевзенка В.М., Смоковича М.І. судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду в складі судді касаційного адміністративного суду Анцупової Т.О. від 10 квітня 2018 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Стрелець Т. Г., Білоуса О. В., Бевзенка В. М., Смоковича М. І. у справі № 800/224/17 відмовлено.

Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року поновлено провадження у цій справі, судовий розгляд призначено на 8 травня 2018 року о 10 годині 30 хвилин.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву (Вища кваліфікаційна комісія суддів України)

2. У березні 2018 року представником ВККС за довіреністю - Петренко Ю. В. подано відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Свою позицію мотивує тим, зокрема, що ОСОБА_9 не навів належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для скасування рішення Комісії, передбачених частиною третьою статті 88 Закону № 1402-VIII.

Представник відповідача зазначила, що критеріями кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді є, зокрема, професійна етика і доброчесність. Предметом обговорення на засіданні ВККС у складі колегії було не зазначення у поданій декларації родинних зв'язків кандидата на посаду судді за 2010- 2015 роки наявності осіб, з якими у нього є родинні зв'язки та які протягом останніх п'яти років займали відповідні посади.

Також комісія встановила, що у поданій ОСОБА_4 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування за 2015 рік не задекларовано майно дружини на праві власності та виплати у 2015 році роялті.

3. Позивачем подано відповідь на заперечення, в якому він наголошує, що не погоджується із рішенням відповідача з підстав, аналогічних до позову.

ІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Вища кваліфікаційна комісія України рішенням від 7 листопада 2016 року № 145/зп-16 оголосила конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

6 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ВККС із заявою про проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою призначення.

За рішенням Комісії від 11 січня 2017 року № 2/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 653 кандидатів, допущених до участі у конкурсі на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, зокрема і ОСОБА_2

Згідно з рішенням ВККС від 9 лютого 2017 року № 27/вс-17 ОСОБА_2 допущено до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

ОСОБА_2 проходив кваліфікаційне оцінювання як науковець відповідно до пункту 2 частини першої статті 38 Закону № 1402-VIII.

За рішенням Комісії від 29 березня 2017 року № 23/зп-17 ОСОБА_2 було допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання - "Дослідження досьє та проведення співбесіди"

На підставі статті 87 Закону України № 1402-VIII Громадська рада доброчесності (далі - ГРД) надала Комісії затверджений 14 квітня 2017 року висновок про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду ОСОБА_2. критеріям доброчесності та професійної етики.

У підсумку розгляду питання про підтвердження здатності кандидата на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_2, враховуючи той факт, що за результатами оцінювання критерію "Доброчесності" позивач набрав "0" балів, ВККС у складі колегії: головуючого - Бутенка В. І., членів комісії: Василенка А. В., Лукаша Т. В., Шилової Т. С. прийняла Рішення від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17, яким визнала ОСОБА_2 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду.

Підставами цього Рішення, з огляду на встановлені Комісією фактичні обставини, стали наступні порушення:

1) у поданій декларації родинних зв'язків кандидати на посаду судді за 2010-2015 роки ОСОБА_2 не вказав, що рідний брат його дружини у 2012- 2014 роках працював в апеляційному судді Харківської області, а у період з 2014 року по 2016 роки - у Харківському міському управлінні ГУМВС у Харківській області.

2) у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 не задекларував наявність у його дружини на праві власності 1/3 частини квартири у місті Харкові, загальною площею 77,3 кв.м. та виплати у 2015 році роялті в сумі 4192 грн.

III. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновки суду

6. Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 79 Закону № 1402-VIII конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу. За частиною другою цієї статті положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Згідно з частиною дев'ятою статті 79 Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів апеляційного суду чи суддів Верховного Суду на основі рейтингу учасників за результатами кваліфікаційного оцінювання.

За частиною першою статті 81 Закону № 1402-VIII спеціальною процедурою призначення на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду для цілей цього Закону вважається процедура призначення на посаду судді відповідного суду осіб, які відповідають одній із вимог, визначених частиною першою чи другою статті 33, частиною першою статті 38 цього Закону відповідно.

В межах цієї спеціальної процедури Вища кваліфікаційна комісія суддів України, за змістом пункту три частини п'ятої статті 81 Закону № 1402-VIII, окрім іншого, проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду, який успішно пройшов спеціальну перевірку.

Відповідно до частини першої статті 83 Закону № 1402-VIII, кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Критеріями кваліфікаційного оцінювання, за частиною другою статті 83 Закону № 1402-VIII, є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно, у присутності судді (кандидата на посаду судді), який оцінюється, та будь-яких заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 84 Закону №1402).

Згідно з частиною першою статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Пунктами 2, 6 частини сьомої статті 56 Закону №1402 на суддю покладено обов`язок дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів, виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

За частиною першою статті 88 Закону №1402-VIII Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Відповідно до частини другої статті 88 Закону №1402-VIII суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Судова колегія вважає необґрунтованими твердження позивача щодо помилкового застосування Вищою кваліфікаційною комісією суддів України положень статті 61 Закону №1402-VIII під час прийняття оскаржуваного рішення, у зв'язку із наступним.

Підставою для прийняття цього Рішення, з огляду на встановлені Комісією фактичні обставини, стало не підтвердження доброчесності у питаннях, пов'язаних з поданням декларації родинних зв'язків та декларуванням майнових прав, що свідчить про недотримання позивачем правил професійної етики та доброчесності судді.

Аналіз повноти декларування кандидатом на посаду судді декларації родинних зв'язків за період з 2010- по 2015 роки та декларування речових прав на майно за 2015 роки запроваджений виключно для оцінки доброчесності в межах встановленої законом спеціальної процедури призначення на посаду судді Верховного Суду особи, яка підтвердила здатність здійснювати правосуддя у цьому суді за результатами кваліфікаційного оцінювання. Саме в цій процедурі вперше, в межах судової реформи, запроваджено відповідну перевірку у встановленому порядку, компетентним органом.

Згідно з частиною другою статті 61 Закону №1402-VIII у декларації родинних зв'язків судді зазначаються такі відомості: 1) прізвище, ім'я, по батькові судді, місце його роботи та займана посада; 2) прізвища, імена, по батькові осіб, з якими у судді є родинні зв'язки, місця їх роботи (проходження служби), займані ними посади, якщо такі особи є або протягом останніх п'яти років були, зокрема: г) суддями, працівниками апарату суду; е) прокурорами, працівниками правоохоронних органів (органів правопорядку), адвокатами, нотаріусами.

Частина перша статті 10 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 11 червня 2009 року № 1506-VI (введений в дію з 1 січня 2011року) передбачала, що, зокрема, професійні судді, зобов'язані подавати відомості про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру, у тому числі за кордоном, у порядку та обсягах, визначених законами та іншими виданими на їх основі нормативно-правовими актами.

Водночас частиною першою статті 12 (чинна з 1 січня 2012 року до 1 вересня 2016 року) Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року № 3206-VI встановлено, що суб'єкти декларування (у тому числі професійні судді) зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі - Закон №1700) у декларації зазначається інформація про об'єкти нерухомості, що належать суб'єкту декларування та членам його сім'ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право; за змістом підпункту б) пункту 3 частини першої статті 46 Закону № 1700 дані щодо транспортних засобів, що на 1 січня звітного року належить декларанту чи членам його сім'ї на праві приватної власності чи перебувають у користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право, зазначаються в декларації.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 85 Закону №1402-VIII досьє кандидата на посаду судді має містити, зокрема, документи, подані кандидатом на посаду судді відповідно до частини четвертої статті 81 цього Закону.

Частина четверта статті 81 Закону №1402-VIII визначає, що з метою допуску до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду за спеціальною процедурою кандидат на посаду судді подає до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України: 1) письмову заяву про проведення кваліфікаційного оцінювання; 2) документи, визначені пунктами 2 - 13 частини першої статті 71 цього Закону; 3) документи, які підтверджують дотримання однієї з вимог, визначених частиною першою чи другою статті 33, частиною першою статті 38 цього Закону відповідно.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 71 Закону №1402-VIII для участі у доборі кандидат на посаду судді подає, в тому числі, декларацію родинних зв'язків кандидата на посаду судді.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що положення статті 61 Закону №1402-VIII у взаємозв'язку із іншими статтями цього Закону та Законів № 1700 та № 3206-VI свідчать про обов'язок у всіх кандидатів на посаду судді Верховного Суд, у тому числі і у науковців, подати до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України декларацію родинних зв'язків у відповідності до вимог статті 61 Закону №1402-VIII.

Під час проведення співбесіди та зіставлення інформації, отриманої Комісією від уповноважених органів, було встановлено, що ОСОБА_2 подав декларацію родинних зв'язків, у якій не вказав наявності осіб, з якими у нього є родинні зв'язки та які протягом останніх п'яти років займали відповідні посади. Зокрема, комісія встановила, що рідний брат дружини ОСОБА_4 у 2012- 2014 роках працював в апеляційному судді Харківської області, а у період з 2014 року по 2016 роки - у Харківському міському управлінні ГУМВС у Харківській області.

Таким чином невнесення до декларації родинних зв'язків за 2015 рік ОСОБА_2 відомостей щодо рідного брата його дружини, який у 2012- 2014 роках працював в апеляційному судді харківської області, а у період з 2014 року по 2016 роки - у Харківському міському управлінні ГУМВС у Харківській області свідчить про правомірність висновків Комісії щодо порушень позивачем вимог доброчесності.

7. Стосовно тверджень ОСОБА_2, що оскаржене рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ґрунтується на неналежних доказах та на їх неправильній оцінці.

Відповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності оцінюється Комісією за показниками, визначеними у розділі ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 3 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення №143/зп-16), прийнятого на виконання вимог частини п'ятої статті 83 Закону №1402.

Пунктом 4 глави 6 розділу ІІ Положення №143/зп-16 встановлено, що рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту та оцінювання критеріїв особистої і соціальної компетентності, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критерію професійної етики чи критерію доброчесності.

За змістом пунктів 5.2, 5.3 глави 6 розділу ІІ Положення №143/зп-16 критерії професійної етики та доброчесності оцінюються у 0 балів за наявності доказів невідповідності судді (кандидата на посаду судді) вимогам професійної етики та/або вимогам доброчесності відповідно.

Відповідно до пункту 16 розділу ІІІ Положення №143/зп-16 дослідження досьє полягає у систематизації, аналізі, зборі, уточненні даних досьє судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

Встановлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Показники відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності - відповідно до пунктів 1-2 глави 6 розділу ІІ Положення про кваліфікаційне оцінювання.

Отже, дослідження досьє та проведення співбесіди як один із етапів кваліфікаційного оцінювання має на меті, окрім іншого, встановити відповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності.

В межах процедури кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді, з огляду на мету і завдання його проведення, обов'язком (повноваженням) ВККС є з'ясувати і оцінити усі аспекти життя і діяльності такого кандидата, не лише професійного характеру, але й морально-етичного. Щодо останнього, то Комісія з огляду на свій правовий статус повинна визначити чи узгоджується (відповідає) поведінка судді/кандидата на посаду судді основоположним принципам її регламентації, високі стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічної і соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23).

Розділ ІІІ «Відомості про нерухоме майно» форми декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, затвердженої додатком до Закону № 3206, передбачає заповнення даних щодо об'єктів нерухомості, які перебувають, зокрема, на іншому праві користування декларанта та членів його сім'ї, окрім права власності та оренди, а Розділ IV «Відомості про транспортні засоби» передбачає заповнення даних щодо транспортних засобів, які перебувають, зокрема, на іншому праві користування декларанта та членів його сім'ї.

Комісією було встановлено, що у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_2 не задекларовано наявність у його дружини на праві власності 1/3 квартири у місті Харкові, загальною площею 77,3 кв.м. та виплати у 2015 році роялті в сумі 4192 грн.

Відтак доводи позивача про незаконність даного рішення ВККС, у зв'язку з відсутністю мотивів з яких Комісія дійшла відповідних висновків, є необґрунтованими.

8. Щодо законності оскаржуваного рішення у розрізі статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 2 КАС визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За частиною другою цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними в зв'язку з виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у системі судоустрою України. При цьому оцінювання кандидатів за визначеними законом критеріями відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів ВККС на підставі визначених законодавством показників..

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також "Рекомендація R (80)2") під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

При цьому за частиною третьою статті 88 Закону №1402-VIII, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання;

3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про не підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання;

4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Між тим підстав, передбачених вказаною статтею позивач не навів.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин судова колегія вважає, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17 про невідповідність ОСОБА_2 критеріям доброчесності та професійної етики відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

9. З приводу тверджень позивача про те, що склад колегії для проведення співбесіди з кандидатами на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду сформовано без урахуванням спеціалізації, а тому оскаржуване рішення прийняте неповноважним складом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 94 Закону № 1402-VIII організаційними формами діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є засідання у складі колегій, палат або у пленарному складі Комісії - залежно від питань, визначених цим Законом та Регламентом Комісії.

Колегія Вищої кваліфікаційної комісії суддів України формується не менше ніж з трьох членів Комісії (ч. 4 ст. 94 Закону).

Згідно з частиною четвертою статті 101 Закону палати та колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюють свої рішення від імені Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зазначаючи склад палати чи колегії, який розглядав конкретну справу.

За змістом пункту 6.2 розділу VI Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішення Комісії від 2 листопада 2016 № 141/зп-16, Комісія ухвалює рішення про призначення кваліфікаційного оцінювання кандидатів, у якому зазначає, зокрема, склад колегії Комісії, які будуть проводити оцінювання.

Пунктом 3 Розділу І цього ж Положення показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення передбачено, що кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією у складі, передбаченому рішенням Комісії.

Отже, утворення колегій Комісії для проведення другого етапу кваліфікаційного оцінювання в рамках конкурсу на посаду судді Верховного Суду ґрунтується на визначених Законом і нормативними документами Комісії повноваженнях Комісії проводити кваліфікаційне оцінювання у складі, визначеному у рішенні Комісії.

Для проведення другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та проведення співбесіди" кандидатів на зайняття вакантних посад судів касаційних судів у складі Верховного Суду рішенням Комісії від 5 квітня 2017 року № 29/зп-17 визначено склади колегій Комісії, у тому числі склад колегії у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Бутенко В. І., Василенко А. В., Лукаш Т. В., Шилова Т. С.

У зв'язку з відсутністю порушень під час визначення складу колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України твердження ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки порушення норм Закону № 1402-VIII та Положення № 141/зп-16 судомне встановлено.

10. Щодо аргументів позивача про упереджене ставлення до нього та порушення принципу пропорційності Вищою кваліфікаційною комісією суддів України при визначені невідповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не навів жодного доказу на її підтвердження, не вказав, в чому саме було порушено даний принцип під час прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17, яким визнано ОСОБА_2 таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду, судом не встановлено.

11. Разом з цим, оскільки вимога позивача про зобов'язання відповідача розглянути питання про підтвердження здатності здійснювати правосуддя у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 24 квітня 2017 року № 64/вс-17, то вона також задоволенню не підлягає.

Крім того, процедура проведення конкурсу до Верховного Суду має особливий характер та не передбачає таких повноважень у Вищої кваліфікаційної комісії суддів України як поновлення участі у конкурсі чи то розгляд питання про підтвердження здатності здійснювати правосуддя у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду після завершення конкурсу до Верховного Суду.

Б. Висновки за результатами розгляду позовної заяви

12. Частиною першою статті 245 КАС України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин підстав для задоволення позову ОСОБА_2 судом не встановлено.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

В.М.Бевзенко

В.М.Шарапа

М.І.Смокович