Справа № 805/2006/18-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 р. Справа№805/2006/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

за участі представника відповідача Пономарьова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

23 березня 2017 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, у якому позивач просить скасувати вимогу Відповідача від 05 січня 2018 року № Ю-9-23 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 528 975,38 грн.

За змістом позову, 05 січня 2018 року відповідачем винесено спірну вимогу № Ю-9-23 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 16 112 299, 70 грн, станом на 31 грудня 2017 року, з котрих сума недоїмки з ЄСВ 15 727 888,48 грн, штраф 218 749,14 грн, пеня 165 662,08 грн.

Не погодившись з цією вимогою, платник єдиного внеску оскаржив її в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Донецькій області та Державної фіскальної служби України, проте у задоволенні скарг було відмовлено.

Посилаючись на абзац 1 статті 2, сттатті 11 Закону України «Про тимчасової заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669), п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464), розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, Позивач стверджував, що його відокремлений підрозділ належить до категорії платників єдиного внеску, які звільнені від виконання обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Крім того, до оскаржуваної вимоги Відповідачем включені суми, зазначені в попередніх вимогах Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Межрегіонального головного управління Державної фіскальної служби та Покровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області, які скасовані Донецьким окружним адміністративним судом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання на 08 травня 2018 року.

Відповідачем наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач зазначає, що позивач є платником єдиного соціального внеску і згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість станом на 31 грудня 2017 року становила 16 112 299, 70 грн. На підставі чого, було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05 січня 2018 року № Ю-9-23. Вважає, що в зв'язку з втратою чинності підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", з 01 січня 2016 року у позивача відсутні будь-які пільги для сплати єдиного внеску, оскільки податковий борг у позивача виник у 2017 році.

Представник позивача до судового засідання не з'явився.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позов та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Відповідач - Головне управління державної фіскальної служби Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно статті 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Позивач - Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (ідентифікаційний код 00191678) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, в стані припинення не перебуває.

В структуру КП «Компанія «Вода Донбасу» входить серед інших відокремлений підрозділ без статусу юридичної особи Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу», зареєстроване як платник єдиного внеску в Покровській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Місцезнаходження Управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» зареєстроване за адресою: 85307, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 11.

05 січня 2018 року Відповідачем винесено вимогу № Ю-9-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 31 грудня 2017 року, якою Позивача зобов'язано сплатити суму боргу в розмірі 16 112 299, 70 грн, до складу якої входить сума недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 15 727 888,48 грн, штраф в розмірі 218 749,14 грн та пеня в розмірі 165 662,08 грн.

Відповідно до картки особового рахунку недоїмка у сумі 528 975,38 грн виникла за листопад 2017 року.

За наслідками адміністративного оскарження зазначеної вимоги до Державної фіскальної служби України спірну вимогу № Ю-9-23 від 05 січня 2018 року залишено без змін.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі Закон №2464-VI) єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону платниками єдиного внеску є, крім інших, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 12 Закону №2464-VI забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску віднесено до завдань центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, п. 3 Інструкції № 499 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку (на кінець календарного місяця), вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується за даними інформаційної системи органу доходів та зборів.

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ (9-3 в редакції Закону №2464-VI чинній до Закону N 219-VІІІ від 02.03.2015), платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Серед обов'язків платника єдиного внеску, визначених частиною другою статті 6 Закону України № 2464-VI наявний обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пункт 9-4 Закону України № 2464-VІ є чинним та не скасований на час прийняття спірної вимоги, будь-яких змін, пов'язаних із його дійсністю до цього Закону не вносилося, через що суд вважає безпідставними посилання відповідача на втрату цією нормою чинності через виключення пунктом 28 Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, що набрав чинності 01 січня 2016 року, підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Статтею 1 Закону № 1669-VII встановлено наступне: період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Місто Маріуполь Донецької області, на території якого розташована Маріупольська ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області, в якій на обліку як платник єдиного внеску перебуває позивач та Головне управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, яке прийняло спірне рішення, входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що починаючи з 14 квітня 2014 року позивач є таким, що звільнений від обов'язку щодо сплати єдиного внеску у строки, встановлені Законом України № 2464-VI.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Також, відповідно до статті 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, КП Компанія Вода Донбасу звернулося до контролюючого органу з заявою № 17/1792 від 05 листопада 2014 року та з заявою № 17/1825 від 08 грудня 2015 року, а Управління «Донбасводоремонт» КП Компанія Вода Донбасу із заявами № 737 від 05 листопада 2014 року та № 58 від 01 лютого 2016 року щодо звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску, а саме нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності.

Крім того, Позивачем до суду надані Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 5268/05-4, № 5270/05-4 від 25 листопада 2014 року, якими Позивачу засвідчили настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Суд також зазначає, що не приймає доводи відповідача стосовно правомірності та обґрунтованості оскаржуваної вимоги, вмотивовані посиланням на пункти 3-4 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), за змістом яких вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів та зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, оскільки за прямою вказівкою пункту 9-4 Закону України № 2464-VI позивач звільнений від обов'язку сплати у встановлені строки нарахованого внеску до закінчення антитерористичної операції, а тому сума нарахованого єдиного внеску позивачем не може вважатися недоїмкою.

Формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача звільнено від обов'язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року по день завершення антитерористичної операції, а тому до позивача не мають застосовуватись заходи впливу та стягнення.

Таким чином, спірна вимога є такою, що порушує права позивача і підлягає скасуванню.

Крім того, судом встановлено, а сторонами не заперечується той факт, що до складу спірної вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску включено нараховані Відповідачем суми боргу за попередні періоди, а саме: на підставі вимог № Ю-9-23 від 01.03.2016 року, № Ю-9-23 від 07.04.2016 року, № Ю-9-23 від 06.06.2016 року, № Ю-9-23 від 02.06.2016 року, № Ю-9-23 від 03.08.2016 року, № Ю-9-23 від 08.07.2016 року, № Ю-9-23 від 05.09.2016 року, № Ю-9-23 від 06.10.2016 року, № Ю-9-23 від 07.12.2016 року, № Ю-9-23 від 07.11.2016 року, № Ю-9-23 від 13.02.2017 року, № Ю-9-23 від 10.04.2017 року, № Ю-9-23 від 11.05.2017 року, № Ю-9-23 від 05.07.2017 року, № Ю-9-23 від 13.09.2017 року.

Вказані вимоги раніше оскаржувалися Позивачем у судовому порядку та скасовані Постановами Донецького окружного адміністративного суду, які, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, нарали законної сили.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимогу від 05 січня 2018 року року № Ю-9-23 в сумі недоїмки 528 975,38 грн винесено Відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред'явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 7 934,63 грн, відповідно до платіжного доручення від 06 квітня 2018 року №5111.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд. 177А) в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, буд. 11) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114) про скасування вимоги - задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 05 січня 2018 року № Ю-9-23 в частині суми недоїмки 528 975,38 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» судовий збір у розмірі 7 934 (січ тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн 63 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 11 травня 2018 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.