Справа № 808/3397/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

10 травня 2018 року Справа № 808/3397/17 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вельможко К.С.,

представника позивача: Гайдаманчука О.В.,

відповідача: Полтавця Д.В.,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (АДРЕСА_5)

до: Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича (АДРЕСА_3)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 (АДРЕСА_4)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2017 Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (далі - третя особа), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.10.2017 індексний номер: 37494330 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею - 58,5 кв.м., житловою площею - 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

Ухвалою суду від 08.11.2017 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону від 13.07.2017 №2136-VII (далі - КАС України), позивачу було надано строк до 23.11.2017 для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.11.2017 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви до 15.12.2017. Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.12.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №808/3397/17, в процесі підготовчого провадження призначено підготовче судове засідання на 11.01.2018.

Ухвалою суду від 11.01.2018 підготовче засідання відкладено до 14.02.2018.

Ухвалою суду від 14.02.2018 підготовче засідання відкладено до 05.03.2018.

Ухвалою суду від 05.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2018.

Ухвалою суду від 19.03.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням сторін для примирення до 19.04.2018.

19.04.2018 провадження у справі поновлено.

19.04.2018 у розгляді справи оголошувалась перерва до 10.05.2018.

У відповідності до вимог ч.11 ст. 195, ч.1 ст.229 КАС України у судовому засіданні 10.05.2018 здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів відеозапису "TrueConf", а також комплексу «Аккорд».

10.05.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні відповідач заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КаС України у зв'язку із тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання позивача.

Представник третьої особи підтримав клопотання відповідача в повному обсязі та зазначив, що в даному випадку існує спір про право і третьою особою подано заяву до Заводського районного суду м. Запоріжжя про перегляд заочного рішення від 15.06.2017.

Дослідивши матеріали справи, обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги та розглянувши клопотання відповідача, судом встановлено наступне.

Як свідчать обставини справи, 31.05.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та фізичною особою ОСОБА_5 укладено кредитний договір №КФ 516-08/Н. У зв'язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»). ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

25.11.2008 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 укладено угоду №1 до кредитного договору №КФ 516-08/Н від 13.05.2008, відповідно до умов якої за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15,6 річних.

24.04.2009 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 укладено Додатковий договір №2, відповідно до умов якого кредитні кошти надаються строком до 11.05.2028 включно.

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за договором, 13.05.2008 між банком та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки стало нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_7.

15.06.2017 Заводським районним судом м. Запоріжжя винесене заочне рішення по справі №332/813/17, яким задоволено позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

Згідно вказаного рішення в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок за адресою: АДРЕСА_7 із визнанням права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк». Рішення набуло чинності 05.07.2017.

Позивач 05.10.2017 звернувся до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію права власності за банком на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

10.10.2017 державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавцем Д.В. винесено рішення індексний номер: 37494330 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки позивач внесений до реєстру боржників і спірне майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відмова відповідача у державній реєстрації прав та їх обтяжень стала приводом для звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи та клопотання відповідача, дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - суд) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього суду термін "встановленим законом" у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст. 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Наведене вище відповідає позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 21.03.2018 по справі №802/1792/17.

За таких обставин, виходячи з меж позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про обгрунтованість клопотання відповідача щодо закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №808/3397/17 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (АДРЕСА_5) до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавця Дмитра Володимировича (АДРЕСА_3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 (69106, АДРЕСА_2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана 14.05.2018.

Суддя І.В.Садовий