Справа № 295/2861/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 295/2861/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "15" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Миліківського М.Р. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , -

суддя в 1-й інстанції - Н.Ф.Слюсарчук,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м.Житмир,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову БР №528342 від 23.02.2018 року про накладення адімістративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови БР № 528342 від 23.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності, а заявлене позивачем клопотання про поновлення строку для звернення до суду щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не було аргументоване та підтверджене доказами поважності пропуску строку звернення до суду.

Зокрема, судом першої інстанції відхилено доводи позивача про те, що оскаржувану постанову позивач отримав 06 березня 2018 року, оскільки про факт її прийняття знав з дня її складення.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд поновити строк для оскарження постанови БР № 528342 від 23.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та скасувати її.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Частиною 1 ст. 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2017 року Поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Миліківським М.Р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення Колмійця до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП.

В наданій позивачем копії постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с. 6) відсутні відмітки про отримання такої копії постанови позивачем. В графі постанови, передбаченої для підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чи внесення запису про відмову від підпису або отримання постанови, вбачається рукописна відмітка про відмову, проте є не зрозумілим чого стосується така відмова: відмови від підпису чи відмови від отримання копії постанови.

Копія оскаржуваної постанови була надіслана поштою та отримана ОСОБА_2 06.03.2018 року.

До Богунського районного суду м.Житомира з даним позовом ОСОБА_2 звернувся 12.03.2018 року (згідно реєстраційного штампу суду першої інстанції), тобто з пропуском передбаченого статті 289 КУпАП строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,одночасно заявивши клопотання про його поновлення.

Проте, суд першої інстанції не встановивши наявність поважних причин пропуску позивачем встановленого строку звернення до адміністративного суду, прийшов передчасного висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Згідно прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України , підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність висновків суду першої інстанції нормам чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Миліківського М.Р. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від "15" березня 2018 р. скасувати.

Справу 295/2861/18 за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Миліківського М.Р. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення направити до Богунського районного м.Житомира для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "14" травня 2018 р.