Справа № 826/15450/15
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2018 року № 826/15450/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Медіа Груп»
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві
проскасування податкових повідомлень-рішень від 24.07.2015 № та №,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф Медіа Груп» (далі - позивач, «Тріумф Медіа Груп») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) про скасування податкових повідомлень-рішень від 24.07.2015: №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3060,00 грн за порушення п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 497817,00 грн за порушення позивачем п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2014 (далі - Положення №637).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було забезпечено належне оприбуткування та оподаткування готівкових коштів. За результатами перевірки, на думку відповідача, позивач в 11 випадках, не забезпечив належним чином оприбуткування готівкових коштів в книгах обліку розрахункових операцій, згідно фіскальних звітних чеків, при цьому перший зі згаданих випадків було зафіксовано 09.02.2013, а останній 25.04.2014. На думку позивача, фінансові санкції, застосовані на підставі пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за по рушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995, у розумінні статті 238 та статті 239 Господарського кодексу України є адміністративно-господарськими санкціями, застосування яких можливе лише в межах строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України, а тому, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, здійснено відповідачем після закінчення одного року з дня його вчинення, тобто, поза межами строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України. Також, позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № є неправомірним та підлягає скасуванню, а визначені ним штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 3060,00 грн застосовані щодо позивача з порушенням визначеного у статті 250 Господарського кодексу України. За результатами перевірки, на думку відповідача, позивач в 4 випадках, не забезпечив збереження фіскальних звітних чеків в книгах обліку розрахункових операцій, при цьому останній з таких випадків було вчинено 27.08.2013. В 5 випадках позивач не забезпечив щоденне друкування таких чеків, при цьому останній з цих випадків був вчинений позивачем 03.04.2014. Крім того, позивач звертає увагу на те, що за порушення однієї норми, а саме п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до позивача 9 разів застосовано штраф у розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340,00 грн).

У своїх додаткових поясненнях до позовної заяви від 07.10.2015 позивач, окрім наведених вище доводів, звертає увагу суду на те, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № штрафні санкції застосовані в порушення відповідачем пункту 11 підрозділу 10 розділу 20 Перехідних положень Податкового кодексу України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити, в зв'язку з тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки загальна суму готівкових коштів, яка не оприбуткована належним чином в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків становить 99563,50 грн, чим порушено вимоги п.2.6 глави 2 Положення №637, а також встановлено 4 випадки, коли позивач не забезпечив збереження фіскальних звітних чеків в книгах обліку розрахункових операцій та 5 випадків - не забезпечення щоденного друкування таких чеків, чим порушено п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2015 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 року № 5106 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи № 826/15450/15 та вказану справу 20.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2017 прийнято до провадження адміністративну справу № 826/15450/15, зобов'язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на думку учасників процесу, мають значення для розгляду даної справи.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши представників сторін, що з'явились у судове засідання, ознайомившись з письмово викладеними позиціями останніх, наявними матеріалами справи, які дають змогу здійснити оцінку правомірності взаємовідносин сторін, у зв'язку з відсутністю потреби заслуховувати свідків чи експерта, суд, за наявності відповідної письмової заяви учасників справи, закінчує розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт перевірки від 06.07.2015 №307/26-59/22-10/34430721. Даним актом зафіксовано висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог п.2.6 глави 2 Положення №637 та п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В ході перевірки встановлено, що суб'єктом господарювання не забезпечено належним чином оприбуткування готівкових коштів в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків, а саме:

- згідно КОРО № від 16.08.2012 встановлено, що облік готівкових коштів в сумі 8162,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 31.03.2013 №1638 у зазначеній КОРО за 31.03.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 16.08.2012 - облік готівкових коштів в сумі 7152,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 01.04.2013 №1639 у зазначеній КОРО за 01.04.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 16.08.2012 - облік готівкових коштів в сумі 10802,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 02.04.2013 №1640 у зазначеній КОРО за 02.04.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 22.11.2013 - облік готівкових коштів в сумі 719,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 25.04.2014 №1228 у зазначеній КОРО за 25.04.2014 не здійснений;

- згідно КОРО № від 02.12.2008 - облік готівкових коштів в сумі 5742,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 09.02.2013 №5 у зазначеній КОРО за 09.02.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 28.03.2013 - облік готівкових коштів в сумі 4402,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 04.04.2014 №314 у зазначеній КОРО за 04.04.2014 не здійснений;

- згідно КОРО № від 28.03.2013 - облік готівкових коштів в сумі 12775,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 17.08.2013 №84 у зазначеній КОРО за 17.08.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 28.03.2013 - облік готівкових коштів в сумі 7895,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 10.07.2013 №46 у зазначеній КОРО за 10.07.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 08.11.2012 - облік готівкових коштів в сумі 11150,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 02.03.2013 №71 у зазначеній КОРО за 02.03.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 08.11.2012 - облік готівкових коштів в сумі 20421,00 грн на підставі фіскального звітного чека від 03.03.2013 №72 у зазначеній КОРО за 03.03.2013 не здійснений;

- згідно КОРО № від 08.11.2012 - облік готівкових коштів в сумі 10343,50 грн на підставі фіскального звітного чека від 14.02.2013 №56 у зазначеній КОРО за 14.02.2013 не здійснений.

Також, при перевірці КОРО до реєстраторів розрахункових операцій встановлено:

- в КОРО № від 15.11.12 фіскальні звітні чеки №983, №999 - відсутні;

- в КОРО № від 27.08.2013 фіскальний звітний чек №1 - відсутній;

- в КОРО № від 28.03.2013 фіскальний звітний чек №150 - відсутній.

Крім того, позивачем не забезпечено щоденне друкування фіскальних звітних чеків, а саме:

- згідно КОРО № від 28.03.2013 фіскальний звітний чек за 03.04.2014 не роздруковано;

- згідно КОРО № від 28.03.2013 фіскальний звітний чек за 16.08.2013 не роздруковано;

- згідно КОРО № від 28.03.2013 фіскальний звітний чек за 14.06.2013 та за 09.07.2013 не роздруковано;

- згідно КОРО № від 08.11.2012 фіскальний звітний чек за 01.03.2013 не роздруковано.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 24.07.2015: №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3060,00 грн за порушення п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 497817,00 грн за порушення позивачем п.2.6 глави 2 Положення №637.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями рішеннями позивач оскаржив їх у порядку адміністративного оскарження до податкового органу.

Рішенням про результати розгляду скарги відповідачем від 21.07.2017 №32965/10/26-59-22-10 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення залишена без змін.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Щодо правовідносин, які стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 24.07.2015 №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 497817,00 грн за порушення позивачем п.2.6 глави 2 Положення №637, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1.2 Положення № 637 оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму їх фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

За змістом пункту 2.6 глави 2 Положення №637, яке визначає, зокрема, порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

За правилами статті 5 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 7.16. Положення №637 передбачено, що під час перевірки органами контролю повного і своєчасного оприбуткування коштів, що надійшли до каси від здійснення господарської діяльності, записи в касовій книзі звіряються за сумами та строками з даними відповідних прибуткових касових ордерів (із залученням у разі потреби таких виправдних документів: розрахункових документів, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунків-фактур, товарно-транспортних і податкових накладних тощо).

Перевіряється також проведення записів щодо реєстрації зазначених ордерів (за сумами і датами) у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів.

Судом встановлено, що позивачем було надано відповідні підтверджуючі документи, що у перевіряємий період неодноразово відбувався вихід з ладу реєстратора розрахункових операцій (збій лічильника дати і часу касового апарату, поломка блоку живлення РРО значиться в записі КОРО), а саме: акт реєстрації ремонту від ТОВ «РВС-Сервіс».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав до суду копію книги КОРО, в якій зазначено період та час, за який використовувалась розрахункова книжка та номер Z звіту після встановлення РРО, що спростовує доводи відповідача.

Також, позивачем надано відповідні копії документів на підтвердження належним чином оприбуткування готівкових коштів в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків: записи, щодо збою, в книзі ОРО, що здійснено ТОВ «РВС-Сервіс» у період який перевірявся, пояснювальні записки касира, Z-звіти за період який перевірявся, записи оприбуткування коштів в КОРО за період який перевірявся, прибуткові касові ордери, супровідні відомості в банк, акт реєстрації ремонту від ТОВ «РВС-Сервіс».

Також слід зазначити, що акт перевірки не містить відомостей про те, що при перевірці КОРО був відсутній запис працівника сервісного центру про вилучення та поломку КОРО із зазначенням дати та часу.

Отже, відповідачем не доведено факт порушення позивачем пункту 2.6 Положення № 637, натомість усі доводи ґрунтуються на неправильній суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 01.04.2014 (справа № 21-54а14), від 04.11.2015 (справа № 21-3680а15), а також у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 (справа № 2а-12605/11/2670) і від 13.03.2018 (справа № 826/18812/16).

Разом з тим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції було прийняте 24.07.2015, тоді як перший з випадків порушення правил здійснення господарської діяльності зафіксовано за 09.02.2013, а останній - 25.04.2014, тобто поза межами річного строку для застосування адміністративно-господарських санкцій за зазначені порушення.

Так, згідно зі статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності (стаття 239 Господарського кодексу України).

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, відповідно до частини першої якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 (справа № 803/1397/17).

Відтак, фінансові санкції, застосовані на підставі пункту 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за по рушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12 червня 1995 року, у розумінні статті 238 та статті 239 Господарського кодексу України є адміністративно-господарськими санкціями, застосування яких можливе лише в межах строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України, а тому, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, здійснено відповідачем після закінчення одного року з дня його вчинення, тобто, поза межами строків, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України. Відтак, визначення контролюючим органом у спірному податковому повідомленні-рішенні застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 497817,00 грн є неправомірним.

Щодо правовідносин, які стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 24.07.2015 №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3060,00 грн за порушення п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд виходить з наступного.

Позивач вказує на те, що за порушення однієї норми, а саме п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до позивача 9 разів застосовано штраф у розмірі 20-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340,00 грн)

Згідно п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) зобов'язані щоденно друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

За змістом п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не виконуючи протягом певного періоду часу обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, передбачених п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», податковий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що до суб'єкта господарювання за таке порушення може бути застосована штрафна санкція лише на суму 340 грн.

Разом з тим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції було прийняте 24.07.2015, тоді як перше з виявлених порушень датоване 27.08.2013, останнє - 03.04.2014, тобто поза межами річного строку для застосування адміністративно-господарських санкцій за зазначені порушення.

Наведене свідчить про порушення відповідачем вимог законодавства при застосуванні до суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій поза межами строку, визначеного ст.250 Господарського кодексу України.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що штрафні санкції застосовані визначені в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні №, застосовані відповідачем з порушенням пункту 11 підрозділу 10 розділу 20 Перехідних положень Податкового кодексу України, оскільки на день прийняття рішення про застосування штрафних санкцій п.4 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вже був виключений з вказаного Закону, що в свою чергу виключає можливість застосування таких санкцій.

З огляду на зазначене, визначення контролюючим органом у спірному податковому повідомленні-рішенні штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3060,00 грн є неправомірним.

Наведені вище обставини в своїй сукупності дають суду підстави для висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Медіа Груп» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 24.07.2015 № і №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф Медіа Груп» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 482 (чотириста вісімдесят дві) гривни 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф Медіа Груп» (, адреса: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33 В).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (ідентифікаційний номер 39561761, адреса: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26)

Суддя: Н.А. Добрівська