Справа № 806/1476/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м.Житомир справа № 806/1476/18

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника Відповідача Петренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльність протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку.

Ухвалою суду від 26.03.2018року за результатами розгляду позовної заяви було відкрито адміністративну справу і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач 02.03.2018року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку площею 13,1830га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. Згідно із повідомлень Брусилівської районної державної адміністрації та відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вказана земельна ділянка в оренді не перебуває.

Представник Позивача вважає, що проект землеустрою на вказану земельну ділянку знаходиться у Відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, тобто в структурному підрозділі Відповідача, а тому відповідно до вимог ст.79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформована. Станом на 19.03.2018року Відповідач вказане клопотання не розглянув.

Представник Відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що вказане клопотання Позивача розглянуто. Позивачу відмовлено в передачі вказаної земельної ділянки в оренду, про що письмово повідомлено 30.03.2018року, так як проект землеустрою на передачу вказаної земельної ділянки в оренду для сінокосіння Позивачем не розроблявся. Проект землеустрою на вказану земельну ділянку взагалі відсутній, а кадастровий номер спірної земельної ділянки був присвоєний у зв'язку із інвентаризацією земельних ділянок. На думку представника Відповідача передача земель сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності в оренди здійснюється на конкурсних умовах.

Заслухавши доводи представників Позивача та Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності в користування, в тому числі на умовах оренди, громадянам регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частин другої та третьої статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

В розумінні вимог ст.93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Як зазначено в частині другій статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 02.03.2018року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку площею 13,1830га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Як пояснила представник Відповідача, за результатами розгляду такого клопотання відмовлено у наданні Позивачу в оренду вказаної земельної ділянки, про що повідомлено листом від 30.03.2018року. Відповідно до дослідженого судом вказаного листа підставою для відмови слугувала відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки саме в оренду Позивачу строком на 49 років (а.с.22-23).

Таке рішення Відповідача узгоджується із вимогами чинного земельного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, за приписами частини шостої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься Відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (частина десята статті 123 Земельного кодексу України).

За приписами ст.1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст.25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться:

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

В розумінні вимог ст.26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду конкретній особі передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

Безспірно, згідно з нормою статті 79-1 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її сформування, тобто з моменту присвоєнням їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Разом з тим, Позивач помилково обґрунтовує свої позовні вимоги вказаною правовою нормою без врахування всіх способів формування земельної ділянки та без врахування положень Закону України "Про землеустрій" та інших правових норм Земельного кодексу України.

Приписами частини другої 79-1 ЗК України до переліку способів формування земельної ділянки віднесено і формування земельної ділянки у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, і формування земельної ділянки шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом.

В розумінні вимог статті 123 Земельного кодексу України формування земельної ділянки повинно здійснюватися у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності для передачі їх відповідно у власність або оренду для відповідних цілей, а не шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності.

Не знайшли свого підтвердження також доводи Позивача щодо наявності проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду та щодо подачі його до Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України Позивачем та його представником в обґрунтування своїх доводів не надано жодних доказів розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду та подачі його до Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Надані Позивачем інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав від 26.02.2018року та лист Брусилівської районної державної адміністрації від 19.12.2017року підтверджують лише те, що спірна земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, станом на 26.02.2018року не була передана в оренду. Вказані інформаційна довідка та лист не містять даних про розробку проекту землеустрою щодо передачі вказаної земельної ділянки в оренду Позивачу.

Більш того, згідно листа Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.03.2018року проекти землеустрою за клопотаннями Позивача, в тому числі на спірну земельну ділянку, до відділу не подавалися (а.с.21).

Як зазначено в дослідженому судом Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.04.2018року, державна реєстрація спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 була здійснена на підставі технічної документації від 30.10.2013року з проведення інвентаризації земельних ділянок, розробленої ДП "Житомирський науково-дослідний та проектний інститут із землеустрою". Така технічна документація розроблялася на підставі договору із землеустрою від 13.08.2013р. між ГУ Держземагенства у Житомирській області та ДП "Житомирський науково-дослідний та проектний інститут із землеустрою".

Більш того, в даному Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.04.2018року зазначено код "01" за класифікацією видів цільового призначення цієї земельної ділянки.

Згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 для сінокосіння і випасання худоби код КВЦПЗ - "01.08", тобто інший.

Зазначене свідчить, що вказана технічна документація від 30.10.2013року для можливості використання спірної земельної ділянки саме для сінокосіння і випасання худоби не розроблялася і вказана земельна ділянка для цих цілей у порядку відведення не сформувалася.

З цих підстав суд вважає обґрунтованими доводи представника Відповідача, що встановлення спірній земельній ділянці кадастрового номера зумовлено виключно проведеною інвентаризацією земельних ділянок.

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 в оренду Позивачу виключає можливість прийняття Відповідачем рішення про таку передачу в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

На підставі викладеного суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного земельного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Окремі порушення, допущені Відповідачем при реєстрації направлення відповіді Позивачу на його звернення та не надання доказів щодо часу його направлення слугують підставою лише для окремого реагування суду.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 15 травня 2018 року