Справа № 813/1981/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 квітня 2018 року

Київ

справа №813/1981/17

касаційне провадження №К/9901/20867/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М., розглянув матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 у справі №813/1981/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до 1. Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області; 2. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державної фіскальної служби України про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" звернулося до адміністративного суду з позовом до 1. Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області; 2. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державної фіскальної служби України про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 26.10.2017 позовні вимоги задовольнив.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 10.01.2018 залишив постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 без змін.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся у лютому 2018 року до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018.

Верховний Суд ухвалою від 21.02.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ненадання документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Верховний Суд ухвалою від 22.03.2018 продовжив процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документу про сплату судового збору на 20 календарних днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 22.03.2018 була отримана відповідачем 03.04.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №015.

На виконання вимог ухвали про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги скаржником надіслано до суду заяву про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

В обґрунтування вказаного клопотання податковий орган посилається на обмежене фінансування з державного бюджету для сплати судового збору у зв'язку із арештом коштів.

У підтвердження обставин щодо неможливості здійснити процесуальний обов'язок щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по справі 813/1981/17 скаржником надано копію доповідної записки від 15.01.2018, копії листів Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі щодо зупинення операцій з бюджетними коштами за всіма рахунками, кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених.

Утім, копія доповідної записки від 15.01.2018 не свідчить про вчинення дій, спрямованих на виконання ухвали про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги від 22.03.2018.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №813/1981/17.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 21.02.2018 про залишення касаційної скарги без руху, з урахуванням ухвали від 22.03.2018 про продовження процесуального строку щодо надання документу про сплату судового збору, не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Офісу великих платників податків ДФС в задоволенні заяви про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 у справі №813/1981/17.

2. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 у справі №813/1981/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радехівський цукор" до 1. Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області; 2. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державної фіскальної служби України про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Т.М.Шипуліна