Справа № 522/12064/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 р.м. ОдесаСправа № 522/12064/16-а

Категорія: 14Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, яка прийнята 14 лютого 2017 року у складі суду судді: Загороднюк В.І. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської міської ради, третя особа - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Торгівельно-посередницька фірма «Успіх» Товариство з обмеженою відповідальністю звернулась до Одеської міської ради, третя особа - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, в якому позивач просив: визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 30.06.2016 року, яке в порядку денному було під № 934-VІІ «Про створення комунального підприємства «Ринок «Успіх-Авто» в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам законодавства України та порушує право власності Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю, яка охороняється законодавством України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року закрито провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, далі - КАС України), оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та на підставі висновку щодо віднесення розгляду даної справи до господарського судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України (у вказаній редакції) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, у зазначеній редакції).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому позивач просив: визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради від 30.06.2016 року № 934-VІІ «Про створення комунального підприємства «Ринок «Успіх-Авто».

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

В заявленому позові, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, позивач послався на те, що прийняте відповідачем рішення порушує право власності позивача, оскільки на підставі договору про поділ нерухомого майна від 20.08.2013 року № 1306 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.08.2013 року власником нежитлових будівель, магазину з мийкою та адміністративно-побутовими приміщеннями, які розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-А, є ТПФ «Успіх» ТОВ.

Так само в резолютивній частині заявленого позову позивач просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що не відповідає вимогам законодавства України та порушує право власності ТПФ «Успіх» ТОВ, яке охороняється законодавством України.

При цьому, позивачем не вказано, яким чином рішенням відповідача про створення комунального підприємства порушуються права позивача саме у сфері публічно-правових відносин. Позивач посилається саме на порушення прав власності останнього на нежитлові будівлі, магазин з мийкою та адміністративно-побутовими приміщеннями, які розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-А.

Крім того, згідно матеріалів справи, в провадженні Одеського апеляційного господарського суду перебуває справа № 916/285/16 за позовом Одеської міської ради до Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-посередницька фірма «Успіх-Престиж», Одеського міського управління юстиції про: визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.06.2013 року, індексний номер 4483390 на 15/100 частин нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 2-а, загальною площею 11525 кв.м., виданого ТОВ «ТПФ «Успіх - Престиж»; визнання недійсним договору про поділ нерухомого майна від 20.08.2013 року, укладеного між ТПФ «Успіх» ТОВ та ТОВ «ТПФ «Успіх - Престиж», зареєстрованого за № 1306, а також за зустрічним позовом ТОВ «ТПФ «Успіх-Престиж» до Одеської міської ради про визнання права власності на двоповерхову будівлю під літ. «Б1» площею 888,00 кв.м., двоповерхову будівлю під літ. «Е1» площею 444,00 кв.м., двоповерхову будівлю під літ. «Ж1» площею 185,00 кв.м., частину приміщень в одноповерховій будівлі літ. «Й», а саме: приміщення № 244 площею 25,3 кв.м., № 245 площею 24,3 кв.м., б/н площею 24,6 кв.м., загальною площею 74,2 кв.м., частину приміщень літ. «И», а саме: приміщення № 246 площею 16,0 кв.м., № 247 площею 15,9 кв.м., № 248 площею 15,9 кв.м., загальною площею 47,8 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-Б/1.

Також в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває справа № 520/1004/13-ц за позовом ТОВ Торгівельно-посередницька фірма «Успіх», зокрема, до Одеської міської ради про визнання за позивачем права власності на нежитлові приміщення загальною площею 7236,4 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 2-А.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з доводами відповідача та висновком суду першої інстанції, що метою звернення до суду із даним позовом є саме захист права власності позивача, а тому, в тому числі, враховуючи вищезазначені позови міської ради та товариства, вбачається наявність спору про право, яке пов'язане із захистом цивільних прав, спірні правовідносини мають приватноправовий характер.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення, далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у вказаній редакції, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Також згідно вимог ч. 2 ст. 4 ГПК України, в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, у вказаній редакції, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розгляд даної справи не належить до юрисдикції адміністративних судів, а за суб'єктним складом сторін та сутністю спору підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції).

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловив Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 29.03.2016 року у справі № 21-5430а15, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.04.2018 року у справі № 280/267/15-а.

Доводи апелянта щодо помилковості висновків суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі та не віднесення розгляду даної справи до юрисдикції адміністративних судів спростовуються змістом заявленого позову, наявними в матеріалах справи рішеннями судів щодо характеру спірних правовідносин, а також вказаними вище висновками суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом Торгівельно-посередницької фірми «Успіх» Товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської міської ради, третя особа - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

07 травня 2018 р.