Справа № 821/535/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/535/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (далі-відповідач), в якому просить зобов'язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.07.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою від 23.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 13.04.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зобов'язано відповідача надати суду додаткові докази по справі.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, на підставі статті 52 КАС України допустив у справі процесуальне правонаступництво, замінивши Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Таким чином, відповідачем у даній справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав за адресою: АДРЕСА_1. 15.02.1998 року позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України. 28.07.2017 року представник позивача звернувся до Пенсійного Фонду України із заявою про визначення уповноваженого територіального органу, для розгляду заяви по суті та просив спрямувати її за належністю. Уповноваженим органом визначено Херсонське об'єднане УПФУ Херсонської області, до якого листом від 09.08.2017 року № 11129/Л-11 спрямовано заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 разом зі всіма доданими до неї документами. Додатково 31.07.2017 року представник позивача подав відповідачу особисту заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та оригінали всіх необхідних документів, що підтверджується розпискою-повідомленням від 31.07.2017 року. У подальшому, до пенсійного органу надано оригінал ідентифікаційоного номеру, нотаріально посвідчену та апостильовану особисту заяву про призначення пенсії, оригінали довідок про заробітну плату. Листом від 11.09.2017 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії з підстав відсутності реєстрації, невідповідність документу, що посвідчує особу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пнесії, неналежність завірення, наданих позивачем копій документів. Також, листом від 10.10.2017 року позивачу запропоновано надати паспорт чи інший документ, що засвідчує його особу та місце проживання. Позивач додатково надав паспорт громадянина України для виїзду за кордон та трудову книжку. 17.01.2018 року позивач отримав рішення від 31.10.2017 року, оформлене протоколом № 57, яким відповідач повторно відмовив у призначенні пенсії за віком,посилаючись на відсутність документу, що посвідчує місце проживання - м. Херсон. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, дискримінаційними та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв'язку з чим просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. 31.07.2017 року ОСОБА_1 через свого представника подав заяву про призначення пенсії, додавши такі документи: завірену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон від 22.12.1997 року з відміткою про постійне місце проживання в країні Ізраїль; трудову книжку, копію довіреності, копію паспорта довірителя. Відповідно до записів у трудовій книжці, страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 11 місяців 16 днів. Період військової служби з 09.11.1973 року до 26.11.1974 року не підлягає зарахуванню у зв'язку з тим, що підстава внесеного запису не містить дати видачі документа (військового квитка), чим порушено п. 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Крім того, при зверненні за призначенням пенсії відповідно до п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заявник повинен подати паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. Згідно із п. 2.23 Порядку № 22-1 документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У доданій до заяви копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон відсутні дані про місце проживання позивача на території України, зокрема, в м. Херсоні, натомість паспорт містить відмітку про взяття на консульський облік На підставі викладеного відповідач зазначає, що вказаний паспорт надає право тільки на легальний перетин державного кордону, на відміну від паспорту громадянина України, який надає право користуватися своїми правами та обов'язками на території держави. Також відповідач вважає, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Однак, після скасування Конституційним Судом України (рішення від 07.10.2009 року № 25-рп/2009) норм, що регулювали виплату пенсій за кордоном, законодавча база не приведена у відповідність до норм чинного законодавства та не прийнято нових норм, які б врегульовували дані правовідносини. Відтак, правові підстави для виплати пенсії за віком пенсіонерам, які мешкають за кордоном, відсутні, а призначення або поновлення вказаних пенсій призведе до надання привілеїв для даного кола осіб (пенсіонерів). Посилаючись на викладені обставини, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Пунктом 2 частинами 1 статті 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження має такий трудовий стаж:

- 06.07.1965 року прийнятий учнем складальника добудовника в цех № 7;

- 01.11.1965 року присвоєний 1 розряд складальника добудовника цеху № 7;

- 07.05.1966 року звільнений з заводу на навчання;

- 06.05.1966 року продовжує навчання у Херсонському судно механічному технікумі;

- 30.12.1966 року відрахований у зв'язку з закінченням технікуму;

- 13.02.1967 року прийятий електрозварювальником до Херсонського суднобудівного заводу у цех № 7;

- 05.04.1967 року переведений складальником добудовником 2 розряду у цех №7;

- 22.12.1967 року присвоєно 2 професію гозорізника;

- 27.09.1968 року звільнений з заводу на підставі ст. 46 КЗпП;

- 24.10.1968 року прийнятий у відділ головного технологу інженером-конструктором на завод ім. Петровського;

- 06.09.1971 року переведений інженером технологом;

- 19.10.1973 року звільнений з заводу до Радянської армії на підставі "УВ. зап. № 2079 от 19.10.76 г.";

- 09.11.1973 - 26.11.1974 роки - служба у Радянській армії на підставі "в/б НО № 2939472";

- 27.12.1974 року прийнятий інженером конструктором до спеціального конструкторського бюро Комбайнового задоду ім. Г.І.Петровського;

- 01.11.1975 року у зв'язку з введенням нових умов оплати праці призначений інженеро-технологом ІІІ катерогії відділу головного зварювальника;

- 12.09.1979 року переведений начальником ВТП ССЦ № 1;

- 07.07.1982 року призначений заст. начальника по технічній частині ССЦ № 1;

- 20.09.1983 року присвоєна кваліфікація інженера-технолога 2 категорії;

- 20.10.1983 року призначений інженером-технологом 2 категорії ОПС;

- 12.10.1987 року призначений начальником технічного бюро ОГ зварювальника;

- 01.01.1988 року у зв'язкуз переходом на нові умови оплати праці, призначений начальником технологічного бюро ОГ зварювальника;

- 30.01.1993 року звільнений з заводу за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 06.04.1993 року прийнятий на посаду технолога ТНП акціонерного науково-виробничого об'єднання "Снита";

- 03.05.1994 року переведений на посаду головного інженера;

- 04.07.1996 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

15.02.1998 року ОСОБА_1, яка проживав за адресою: АДРЕСА_2, виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де з 14.02.2003 року перебуває на консульському обліку в Посольстві України в Державі Ізраїль.

Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивач 14.02.2003 року прийнятий на консульський облік в Посольстві України в Державі Ізраїль.

26.07.2017 року довірена особа позивача звернулася до Пенсійного фонду України про визначення уповноваженого на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 пенсійного органу та просила спрямувати до нього необхідних для призначення пенсії документи, в тому числі особисту заяву ОСОБА_1 від 11.06.2017 року про призначення пенсії.

09.08.2017 року Пенсійний фонд України листом № 11129/Л-11 визначив уповноваженим управлінням - Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської обдасті та спрямував документи позивача для розгляду заяви про призначення пенсії по суті.

Також, 31.07.2017 року довірена особа позивача подала до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, як непрацюючій особі, якій раніше пенсія чи інші виплати не призначались.

Як вбачається із заяви від 31.07.2017 року розділ "Розписка-повідомлення" до заяви позивачем додано наступні документи: оригінал трудової книжки від 06.07.1965 року (без вкладення та обгортки на 31 арк.), довідка про заробітну плату, довідка про стаж роботи, нотаріально посвідчена копія паспорта.

Також у розділі "Розписка-повідомлення" заяви від 31.07.2017 року відповідач визначив документи, яких недостатньо для призначення позивачу пенсії, а саме: оригінал коду та копія, оригінал паспорту.

Відповідно до листа Херсонського об'єднаного управлння Пенсійного фонду України Херсонької області від 11.09.2017 року № 213, 219, 222/Л-25 відповідачем підтверджено подання до пенсійного органу наступних документів, зокрема, закордонний паспорт від 22.12.1997 року та оригінал картки платника податків від 07.08.2017 року.

31.10.2017 року на засіданні комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за відсутності документу, що засвідчує місце проживання (реєстрації) особи на території України. Дане рішення оформлене протоколом № 57.

Комісією встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 роки 11 місяців 16 днів, період військової служби з 09.11.1973 року до 26.11.1974 року не зараховано у зв'язку з тим, що підстава внесеного запису не містить дату видачі документу (військового квитка), чим порушено вимоги п. 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Пунктом "в" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі-Закон № 1788-XII ) передбачено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Отже, зазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного Рішення.

У свою чергу, у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, та є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України

25.11.2005 року № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до пункту 3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

У статті 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року № 2235-III наведено вичерпний перелік документів, які підтверджують громадянство України, серед яких, зокрема, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Суд зауважує, що вказані документи підтверджують один і той же факт - наявність громадянства, та не вирізняються за пріоритетністю або призначенням.

Таким чином, суд вважає, що місце проживання особи не визначає обсяг її конституційних прав та свобод, відтак право громадянина на одержання пенсії не може бути обмеженим такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про подання представником позивача до пенсійного органу всього переліку документів, необхідних для нарахування пенсії.

Варто відмітити, що на стор. 6-7 трудової книжки позивача, міститься запис № 12 "19.10.1973 Уволен с завода в ОСОБА_2. Ув. Зап № 2079 от 19.10.73 г." та запис № 13 "09.11.1973 - 26.11.1974 Служба в ОСОБА_2. в/б НО № 2939472".

Таким чином, дані записи трудової книжки свідчать про військову службу позивача у період часу з 09.11.1973 року до 26.11.1974 року.

Суд зазначає, що відсутність дати видачі ОСОБА_1 військового квитка не може впливати на зменшення його трудового стажу та, як наслідок, зменшення обсягу передбаченого Конституцією України права на пенсійне забезпечення.

Відтак, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що оскільки відсутня дата видачі військового квитка, то весь період військової служби з 09.11.1973 року до 26.11.1974 року не можна враховувати до загального стажу роботи, так у трудовій книжці наявний запис про проходження вказаної служби та зазначено номер самого військового квитка - НО № 2939472.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності свого рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Щодо вимоги позивача про призначення пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до ст.ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів (пенсії) у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, індексація призначеної пенсії проводиться пенсійним органом щороку, а виплата компенсації здійснюється у разі порушення встановлених строків їх виплати.

Зважаючи на ту обставину, що позивачу пенсія ще не призначена, то вимога про її індексацію та виплату компенсації втрати частини доходів є передчасною.

Також суд відмічає, що призначення пенсії передбачає її виплату, відтак вимога про зобов'язання відповідача виплачувати пенсію також є передчасною.

З огляду на викладене вище, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 31.07.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України Херсонської області (, місцезнаходження: вул. Комкова, 76 а, м. Херсон, 73027) призначити ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_3) пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 31.07.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (, місцезнаходження: вул. Комкова, 76 а, м. Херсон, 73027) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_3) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.2.4