Справа № 310/7740/17(2-а/310/247/17)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2018 рокусправа № 310/7740/17(2-а/310/247/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Божко Л.А.

судді: Лукманової О.М. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 р., ухвалену суддею Дубровською Н.М., в приміщенні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, повний текст постанови складено 21 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в особі Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області третя особа:Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання бездіяльності (дій) неправомірними та зобов'язання вчинити дії, стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и В:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Бердянського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати пенсії ОСОБА_1, з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року (включно). Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплатити заборгованість за період з 01 березня 2017 року.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено .

Рішення суду обґрунтовано тим що, відповідачем не було порушено ч.1 ст. 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки припиняючи виплату пенсії позивачу строком на шість місяців, він керувався положеннями ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року за № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Не погодившись з постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 р., позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що Статтею 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» визначено підстави для припинення виплати пенсії. Проте жодної з вказаної у цій статті підстав для припинення виплати пенсії на сьогодні не існує.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перемістився з тимчасово окупованої території, а саме з м. Донецьк Будьонівського району, де постійно проживав, до м. Бердянськ Запорізької області.

У зв'язку з переїздом позивач взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, у зв'язку із чим була видана довідка за № від 29 грудня 2014 року.

З письмової відповіді Бердянського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області за № 314/с-4 від 18 жовтня 2017 року вбачається, що рішенням управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради №156 від 22 лютого 2017 року довідку про взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи скасовано, оскільки за інформацією Державної прикордонної служби України позивач з 31 серпня 2016 року тривалий час не знаходився на підконтрольній Україні території.

З 12 липня 2017 року позивач отримав нову довідку № про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с.10) і з 01 вересня 2017 року соціальну виплату поновлено, що знайшло підтвердження і при викладенні позовних вимог.

Перевіряючи законність та обґрунтованість такого висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

За приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п. 71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутнє рішення про скасування довідки про надання позивачу статусу внутрішньо переміщеної особи, що повинно бути прийняте, в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, в статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чітко встановлено, що виплата пенсії припиняється тільки за рішеннями двох суб'єктів - територіального органу ПФУ або суду та лише з підстав, визначених у цій статті.

Відповідач не приймав рішень про припинення (призначення, поновлення) виплати пенсії позивачу з 01 квітня 2017 року.

Таким чином, на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу - 01.04.2017 були відсутні, встановлені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для такого припинення.

Згідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 р. скасувати.

Прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати я та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року.

Повний текст виготовлено 29.03.2018 р.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.В. Дурасова