Справа № 820/3979/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3979/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду,м. Харків, від 21.12.2017, суддя Мельников Р.В., , повний текст складено 28.12.17 по справі № 820/3979/17

за позовом Приватного підприємства "К'ю партс"

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "К'ю партс" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Сумської митниці ДФС щодо порушення часових нормативів митного оформлення товарів за митною декларацією №UА805180/2017/006328 від 04 травня 2017 року та наступними митними деклараціями щодо оформлення вказаної партії товару та часових нормативів винесення рішення про визначення коду товару №КТ-UА805180- 0101-2017 від 09 серпня 2017 року;

- cкасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року Сумської митниці ДФС;

- скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА805180/2017/000232/2 від 16 серпня 2017 року Сумської митниці ДФС;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/00255 Сумської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно допущено бездіяльність під час митного оформлення товарів, що виявилось у порушенні часових нормативів митного оформлення за митною декларацією. Враховуючи той факт, що Сумською митницею ДФС не було вчинено жодних дії, спрямованих на митне оформлення товарів, які було поставлено на адресу Приватного підприємства "К'ю партс", Приватним підприємством "Національні традиції" до Сумської митниці ДФС було подано митну декларацію № UА805180/2017/007243 від 19.05.2017 року, яка містила відомості аналогічні декларації №UА805180/2017/006328 від 04.05.2017 року. В подальшому, з метою встановлення характеристик, визначених для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, поданих до митного оформлення на підставі Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА805180/2017/007243 від 19.05.2017 року було відібрано проби (зразки) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи). Після розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА805180/2017/000123/2 від 19.05.2017 року та 19.05.2017 винесено картку відмови № UА805180/2017/0129, в якій вказано на необхідність заповнення нової митної декларації із врахуванням рішення про коригування митної вартості № UА805180/2017/000123/2 від 19.05.2017. У зв'язку в вищевикладеним, позивачем 20.05.2017 року подано нову митну декларацію № UА805180/2017/007271, із врахуванням рішення про коригування митної вартості № UА805180/2017/000123/2 із зазначенням забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів. При цьому, відповідачем також було допущено протиправну бездіяльність в частині порушення часових нормативів винесення рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2017 від 09 серпня 2017 року. Після прийняття вказаного рішення про визначення коду товару позивачем було подано додаткову до тимчасової митну декларацію №UА805180/2017/012799, якою виконало вимоги Сумської митниці ДФС щодо заповнення митної декларації, проте за результатами її розгляду Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості № UА805180/2-17/000232/2 від 16 серпня 2017 року, яким скориговано митну вартість товарів, та відмовлено у їх митному оформленні в зв'язку з необхідністю заповнення митної декларації з урахуванням винесення рішення про коригування митної вартості. Представник позивача зазначив, що підприємством були вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення товару та надано всі необхідні документи у відповідності до вимог чинного законодавства, що, однак, не було прийнято до уваги суб'єктом владних повноважень при прийнятті спірних рішень, а відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2017р. адміністративний позов Приватного підприємства "К'ю партс" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та картки відмови - задоволено . Визнано протиправною бездіяльність Сумської митниці ДФС щодо порушення часових нормативів митного оформлення товарів за митною декларацією №UА805180/2017/006328 від 04 травня 2017 року та наступними митними деклараціями щодо оформлення вказаної партії товару та часових нормативів винесення рішення про визначення коду товару №КТ-UА805180- 0101-2017 від 09 серпня 2017 року. Скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року, №UА805180/2017/000232/2 від 16 серпня 2017 року Сумської митниці ДФС. Скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/00255 Сумської митниці ДФС.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Сумська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з даним рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає його незаконним, необґрунтованим і таким, що не ґрунтується на засадах верховенства права, а тому воно підлягає скасуванню. Зазначають, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні вказує, що «Відповідачем не направлено жодних офіційних документів, які б свідчили про наявність обставин, які б зупиняли процес митного оформлення товарів, поставлених на адресу позивача, однак в порушення приписів статті 255 Митного кодексу України відповідачем не було прийнято жодного рішення, передбаченого нормами чинного законодавства за результатами розгляду поданих підприємством документів, чим протиправно допущено бездіяльність в частині порушення часових нормативів митного оформлення товарів за МД № иА805180/2017/006328 від 04 05 2017» (абз.7 стор.6 судового рішення). Зазначені необ'єктивні та необґрунтовані висновки суду першої інстанції стали наслідком неправильного тлумачення закону, зокрема вказаної судом статті 255 Митного кодексу України адже згідно з її положеннями створення будь-яких документів про наявність обставин для зупинення процесу митного оформлення не передбачено, а тому порушити її вимоги відповідач ніяк не міг. Крім того, зазначають, що в судовому рішенні не зазначено, які саме рішення (і якими конкретно нормами законодавства передбачено їх прийняття) відповідач повинен був прийняти за результатами розгляду поданих підприємством документів і не прийняв. Також вказують, що незаконність та необґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі також підтверджується тим, що у ньому вказано: «суд приходить до висновку про порушення часових нормативів митного оформлення товарів за МД № 11А805180/2017/006328 від 04.05.2017 та наступними МД щодо оформлення даної партії товару», однак зазначене не відповідає дійсним обставинам справи. Також посилаються на те, що Харківським окружним адміністративним судом у своїй постанові зазначається, що «з дослідження оскаржуваних позивачем рішень вбачається, що у графі 33 митницею вказано на встановлення необ'єктивності та недостатності документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах. Інших обставин невідповідності поданих позивачем документів, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, митницею не зазначено» . Вказане свідчить про ненадання оцінки зібраним у справі доказам та про необ'єктивне дослідження обставин справи, що підтверджується таким. Також вказують, що суд першої інстанції без жодних мотивувань у своєму рішенні зазначає, що «калькуляція витрат на виготовлення товару може бути замінена на калькуляцію ціни товару, в якій у відсотковому відношенні зазначаються витрати на сировину, комунальні платежі, заробітну, плату тощо. У разі включення до ціни товару всіх складових вартості товару, калькуляція може бути прийнятна як від виробників товару, так і від постачальника». При цьому, суд першої інстанції не враховує, що на момент прийняття ним постанови у даній справі, вже внесено зміни до КАС України, і відповідно до частини першої статті 242 цього Кодексу воно повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, а не на внутрішніх переконаннях. Відтак, зважаючи на те, що вказані твердження суду не містяться у нормах законодавства, тому фактично судом допущено порушення зазначеної норми процесуального права що призвело до неправильного вирішення справи. Окрім того, твердження суду першої інстанції про те, що «жоден нормативно-правовий акт не зобов'язує декларанта надавати документи, які підтверджують дату виробництва товару» також свідчить про ненадання правової оцінки а ні письмовим, а ні усним поясненням відповідача адже митницею у запереченнях наголошувалось про неможливість ідентифікації наданої калькуляції із пред'явленим товаром, який було поставлено позивачеві на місяць пізніше, аніж зазначений період виробництва таких товарів у згаданій калькуляції. Також судом першої інстанції неповно та необ'єктивно досліджено доказ у справі - прайс-лист виробника товару від 26.02.2017, в якому вказано ціну товарів за умовою поставки EXW Ningbo, Китай. Тобто, продавець за контрактом, отримавши товар у місті Ningbo, Китай мав за власний рахунок здійснити операції навантаження на суходольний транспорт, доставку його до морського порту та перевантаження на морський транспорт для відправки позивачеві до України. Посилаються на те, що суд першої інстанції, окрім іншого, також безпідставно посилається на норму пункту 14.1.260 статті 14 Податкового кодексу України щодо визначення поняття «фрахт» для цілей оподаткування на території України, що є повністю помилковою позицією з тих підстав, що положення національного законодавства не можуть застосовуватися до міжнародних торговельних правовідносин, які врегламентовано спеціальними Правилами ІНКОТЕРМС- 2010. Тому просять суд звернути свою увагу, що згідно з Правилами ІHKOTEPMC-2010 поняття фрахт (Freight) може використовуватися лише для позначення перевезення морським транспортом. Також звертають увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом першої інстанції в порушення вимог частини четвертої статті 90 КАС України невмотивовано відхилено матеріальний доказ - договір транспортного експедирування і визнано більш достатнім доказом усні пояснення представника позивача. Також вказують, що суд першої інстанції робить необґрунтований висновок про те, що «висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, у зв'язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця-оцінювача та здійснюється кожним суб'єктом господарювання на власний розсуд». Також зазначають, що суд першої інстанції посилається на Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 і зазначає, що не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості. Отже, виходячи з вище викладеного просять скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 року у справі № 820/3979/17 за позовом ПП «К'ю Парте» до Сумської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та картки відмови. Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПП «К'ю Парте» до Сумської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення та картки відмови відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, укладеного між Приватним підприємством "К'ю партс" та CHANGXING ВАІТЕ IMPORT EXPORT CO., LTD, CHANGXING ВАІТЕ IMPORT EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов'язання поставити Приватному підприємству "К'ю партс" товари в асортименті, а Приватне підприємство "К'ю партс" зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту.

Як встановлює стаття 3 Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі.

Партія товару, яку було поставлено на виконання умов Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року та за митним оформленням (випуском) якої Приватне підприємство "Національні традиції" звернулося до Сумської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсом №BTCN2017143 від 14.03.2017 року, відповідно до яких товар поставляється за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) "Інкотермс 2010". Тобто CHANGXING ВАІТЕ IMPORT EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Як вказує стаття 2 Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі №BTCN2017143 від 14.03.2017 року та пакувальному листі до нього, партія товару, яка підлягала поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 23349,08 доларів США.

Товар, визначений інвойсом №BTCN2017143 від 14.03.2017 року, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментом №SZ17030102A ВІД 17.03.2017, зі змісту якого вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року прибуде у місце призначення контейнером, який вказано в інвойсі №BTCN2017143 від 14.03.2017 року.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджувалася також видатковою накладною, яка визначає, що на виконання контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 23349,08 доларів США.

До порту призначення товар, якій поставлено за контрактом №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, прибув у квітні 2017 року.

Вказаний товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано перевізником для донаправлення його до Сумської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 263 Митного кодексу України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставляння цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

З огляду на п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450, товари декларуються шляхом подання митному органу, зокрема, митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Фактурною вартістю, відповідно до ч. 18 п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту декларантом подано: контракт №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року; інвойс №ВТСN2017143 від 14 березня 2017 року; пакувальний лист до інвойсу №ВТСN2017143 від 14 березня 2017 року; видаткова накладна №143 від 13 березня 2017 року; відвантажувальна специфікація №ВТСN2017143/140143-1 від 17 березня 2017 року; міжнародна товарно-транспортна накладна №3177 від 28 квітня 2017 року; коносамент №SZ17030102А від 17 березня 2017 року; калькуляція №ВТСN2017143/01 від 28 березня 2017 року; звіти про оцінку майна №05-07/05/59 від 04 травня 2017 року; листи №30.03/31 від 30 березня 2017 року, №30.03/32 від 30 березня 2017 року, №30.03/33 від 30 березня 2017 року, №33 від 04 травня 2017 року, № 1 /ВТСN2017143 від 17 березня 2017 року, №ВТСN2017143/28 від 28 березня 2017 року, №ВТСN2017143/29 від 29 березня 2017 року, №ВТСN2017143/30 від 30 березня 2017 року, №QВ2017/4 від 30 березня 2017 року; прайс-лист №214548 від 01 березня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Колегія суддів вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму Імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів, та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до п 2.1. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року №631, для здійснення митного оформлення товарів Декларант подає до підрозділу митного оформлення митного органу митну декларацію на бланку єдиного адміністративного документа, заповнену згідно з обраним митним режимом, її електронну копію (у разі подання митної декларації на паперовому носії), рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадках, встановлених Митним кодексом України, декларацію митної вартості.

Враховуючи вказані обставини, Приватне підприємство "Національні традиції", яке відповідно до умов договору №17/10-16 від 17 жовтня 2016 року про надання послуг по декларуванню товарів, взяло на себе зобов'язання надати Приватному підприємству "К'ю партс" послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню у митних органах, звернулося до Сумської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено на адресу Приватного підприємства "К'ю партс" згідно умов Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію розпочинається митне оформлення.

Митну декларацію, подану Приватним підприємством "Національні традиції" було прийнято до митного оформлення 04.05.2017 року та присвоєно №UА805180/2017/006328.

Після реєстрації митної декларації, поданої Приватним підприємством "Національні традиції" Сумською митницею ДФС було проведено її перевірку та, в той же час, за результатами спрацювання АСАУР за вказано митною декларацією згенеровано перелік митних відповідних митних процедур, у зв'язку з чим Сумська митниця ДФС звернулась до Приватного підприємства «Національні традиції» з вимогою про надання додаткових документів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що декларант позивача, Приватне підприємство Національні традиції», 13.05.2017 року звернувся до Сумської митниці ДФС з листом, у якому повідомлялось про те, що документи, які було витребувано Сумською митницею ДФС було подано Приватним підприємством «Національні традиції» ще 04.05.2017 року разом з митною декларацією №UA805180/2017/006328.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Як визначає ч. 2 ст. 255 Митного кодексу України строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті; зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

При цьому, як встановлено судовим розглядом в суді апеляційної інстанції, відповідачем не було направлено жодних офіційних документів, які б свідчили про наявність обставин, які б зупиняли процес митного оформлення товарів, поставлених на адресу підприємства позивача, однак в порушення приписів ст. 255 Митного кодексу України відповідачем не було прийнято жодного рішення, передбаченого нормами чинного законодавства за результатами розгляду поданих підприємством документів, чим протиправно допущено бездіяльність частині порушення часових нормативів митного оформлення товарів за митною декларацією №UА805180/2017/006328 від 04 травня 2017 року.

Також, як встановлено судом декларантом позивача, а саме Приватним підприємством «Національні традиції» з огляду на факт не вчинення Сумською митницею ДФС жодних дій щодо митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, 19.05.2017 року було подано митну декларацію № UА805180/2017/007243, в якій вказано відомості про товари, аналогічні відомостям, що містилися в митній декларації № UА805180/2017/006328 від 04.05.2017 року.

При цьому, на підтвердження митної вартості, визначеної декларантом, Приватним підприємством «Національні традиції» було подано всі документи, які подавалися до митного оформлення при поданні митної декларації № UА805180/2017/006328 від 04.05.2017 року.

Відповідно до п. 4.5. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, при здійсненні митного оформлення митної декларації виконуються такі митні формальності: перевірка дотримання строків подання МД (у випадках, визначених законодавством); перевірка наявності відміток про завершення переміщення товарів (у випадках, визначених законодавством з питань державної митної справи); контроль співставлення (автоматизоване порівняння) даних, які містяться в ЕК МД (ЕМД), та інших документів, поданих для митного оформлення; контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка правильності класифікації товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання (відсутність визначених законодавством заборон щодо переміщення або поміщення у відповідний митний режим задекларованих товарів; наявність відповідних документів, наявність в МД відомостей про відповідні документи або відомостей про відмітки у товаросупровідних документах); перевірка наявності задекларованих товарів у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів.

Згідно ч. 1 ст. 326 Митного кодексу України до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, приміщень, де знаходяться товари, що підлягають митному контролю, або провадиться діяльність, а також до приладів обліку енергоносіїв, електричної, теплової та інших видів енергії органами доходів і зборів можуть застосовуватися засоби забезпечення ідентифікації.

Забезпечення ідентифікації, відповідно до ч. 2 ст. 326 Митного кодексу України, здійснюється шляхом накладення митних забезпечень: одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, печаток, голографічних міток, нанесення цифрового, літерного чи іншого маркування, ідентифікаційних знаків, проставляння штампів, взяття проб і зразків, складання опису товарів, транспортних засобів комерційного призначення, креслень, масштабних зображень, виготовлення фотографій, ілюстрацій, використання товаросупровідної документації тощо. При цьому накладення одноразових номерних запірно-пломбових пристроїв, печаток на транспортні засоби комерційного призначення може здійснюватися без проведення митного огляду товарів, що переміщуються зазначеними транспортними засобами через митний кордон України, про що робиться відповідна відмітка в товаросупровідних документах.

Крім того, виходячи з положень ч. 1 ст. 69 Митного кодексу України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

З метою встановлення характеристик, визначених для класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, поданих до митного оформлення, на підставі акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА805180/2017/007243 від 19 травня 2017 року було відібрано проби (зразки) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи).

Так, згідно з Правилом 1 Основних правил інтерпретації класифікації товарів, для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп. При цьому враховуються характеристики товару, які є визначальними для класифікації.

У відповідності з Правилом 3(b), суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати

У відповідності з Правилом 6, для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

У відповідності до п.1 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщується через митний кордон України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012р. №650 (надалі - Порядок №650) декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу.

Згідно з п.4 р. III Порядку №650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.

В пункті 5 р. ІІІ Порядку №650 зазначається, що у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до п.9 р. ІІІ Порядку №650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі: виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

В подальшому, на виконання норм Порядку №650, відповідачем з метою ідентифікації товару залучено спеціальний митний орган з питань експертного забезпечення.

Після розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/0129, в якій вказано на необхідність заповнення нової митної декларації із врахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року.

Зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів № UА805180/2017/000123/2 від 19.05.2017 року вбачається, що Сумською митницею ДФС в якості підстави прийняття такого рішення щодо поставлених на виконання умов Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, є той факт, що відомості використані декларантом не є об'єктивними та достатньо підтвердженими, в зв'язку з чим на підставі інформації, наявної у митного органу визначення митної вартості товару було здійснено на підставі резервного методу. При цьому, митним органом в якості підстави для здійснення коригування митної вартості взято за основу документи, реквізити яких не відповідають реквізитам документів, поданих Приватним підприємством «Національні традиції» до митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року.

При цьому, суд зазначає, що зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року не вбачається зазначення відповідачем обґрунтований підстав, які дають можливість вважати, що декларантом заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано, які саме складові вартості товарів є непідтвердженими.

У відповідності до ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Судовим розглядом суду апеляційної інстанції встановлено, що Приватним підприємством «К'ю партс» у відповідності до вищевказаної норми законодавства та відповідно до митної декларації №UA805180/2017/007271 від 20 травня 2017 року в якій вказано, що Приватне підприємство «К'ю партс» забезпечує сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, вивільнило товар, поставлений за умовами контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, у вільний обіг.

Також, як встановлено позивачем 04.07.2017 подано до митного органу додаткову митну декларацію №UA805180/2017/010013 до тимчасової декларації №UA805180/2017/007271 від 20 травня 2017 року.

З наданих представником відповідача письмових заперечень судом встановлено, що з огляду на те, що відібрані проби (зразки) товарів за вказаними митними деклараціями знаходились на стадії проведення досліджень з метою визначення характеристик товарів для правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД за вказаною додатковою митною декларацією оформлено відмову у митному оформленні за карткою відмови № UA805180/2017/00230 від 09.08.2017 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 7 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №650, строк прийняття рішення про класифікацію товару не повинен перевищувати 10 календарних днів. За умови необхідності залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) загальний строк прийняття Рішення про визначення коду товару не повинен перевищувати 30 календарних днів.

Однак, як встановлено з наявної в матеріалах справи копії висновку №140 Харківського управління з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС запит про проведення дослідження (аналізу, експертизи) відповідачем було направлено 31.05.2017 року, в той час як відібрання проб та зразків на підставі акту було здійснено 20.05.2017 року, тобто через 11 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналіз, експертиза) проб (зразків) проводиться протягом 10 днів після їх надходження до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). У разі потреби цей строк може бути продовжено за рішенням керівника спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, керівника органу доходів і зборів за місцем розташування відокремленого підрозділу зазначеного спеціалізованого органу або керівника відповідної експертної установи (організації), але не більше ніж на 20 днів.

Як встановлено, висновок №140 було надано Харківським управлінням з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України лише 21 липня 2017 року.

Згідно висновку №140 від 21 липня 2017 року, наданого Харківським управлінням з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України було встановлено, що відібрані проби та зразки мають характеристики дещо відмінні від характеристик класифікації товарів згідно УКТ ЗЕД, визначених у митній декларації № UA805180/2017/007243 від 19 травня 2017 року.

К зазначає, що відповідно до ч. 19 ст. 356 Митного кодексу України декларанти або уповноважені ними особи повинні бути ознайомлені з результатами проведеного дослідження (аналізу, експертизи) проб та зразків товарів і отримати від органу доходів і зборів, яким призначено таке дослідження (аналіз, експертизу), примірники цих результатів не пізніше наступного робочого дня після проведення дослідження (аналізу, експертизи) спеціалізованим органом з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленим підрозділом або після отримання органом доходів : зборів примірників результатів такого дослідження (аналізу, експертизи) від інших державних органів. Ненадання примірників результатів досліджень у зазначений термін є порушенням службових обов'язків посадовими особами органу доходів і зборів.

Однак, посадовими особами Сумської митниці ДФС декларанта вчасно не було ознайомлено з висновком №140 від 21 липня 2017 року, що позбавило Приватне підприємство «К'ю партс» можливості своєчасного подання додаткової митної декларації до тимчасової, як це передбачено положеннями Митного кодексу України.

Крім того, як встановлено Сумською митницею ДФС рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2017 було прийнято 09.08.2017 року, тобто з перевищенням часових нормативів, встановлених положеннями чинного законодавства України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у зв'язку з вказаними обставинами на підставі положень ч. 1 ст. 261 Митного кодексу України, приватним підприємством «Національні традиції» 09 серпня 2017 року було подано додаткову до тимчасової декларації декларацію, яку не було прийнято до бази даних митниці в зв'язку з недоліками, які полягали в порушенні вимог порядку заповнення митних декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, в частині заповнення граф 31, 33 митної декларації у зв'язку із винесенням Рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2017 від 09 серпня 2017 року.

В подальшому, позивачем було подано митну декларацію №UА805180/2017/012799 від 16.08.2017 року, за результатами розгляду якої Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування вартості № UА805180/2-17/000232/2 від 16 серпня 2017 року, яким скориговано митну вартість товарів, поставлених Приватному підприємству «К'ю партс» на виконання контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, та відмовлено у їх митному оформленні в зв'язку з необхідністю заповнення митної декларації з урахуванням рішення про коригування митної вартості, про що також складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/00255.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв'язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

На виконання вище вказаного, Приватним підприємством «Національні традиції» 16 серпня 2016 року було подано митну декларацію № UА805180/2017/012846 при заповненні якої виконано всі вимоги Сумської митниці ДФС щодо її заповнення, якою і було завершено митне оформлення товарів поставлених на виконання умов Контракту №Р2502/17 від 25 лютого 2017 року.

Проте, колегія суддів зазначає, що з огляду на встановлені під час судового розгляду справи обставини та з врахуванням норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо порушення часових нормативів митного оформлення товарів за митною декларацією №UА805180/2017/006328 від 04 травня 2017 року та наступними митними деклараціями щодо оформлення вказаної партії товару та часових нормативів винесення рішення про визначення коду товару №КТ-UА-2017 від 09 серпня 2017 року.

Крім того, як встановлено судовим розглядом підставою для прийняття оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів №UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року та №UА805180/2017/000232/2 від 16 серпня 2017 року Сумської митниці ДФС, а також картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/00255, слугували висновки контролюючого органу про неподання декларантом додаткових документів.

При цьому, з дослідження вказаних рішень відповідача вбачається, що у графі 33 митним органом вказано на встановлення необ'єктивності та недостатності документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах.

Водночас, інших обставин невідповідності поданих позивачем документів, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявної в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, митним органом в порушенням вимог чинного законодавства не зазначено.

Водночас, не дивлячись на той факт, що в даному випадку в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості суб'єктом владних повноважень не було вказано підстав для неприйняття поданих декларантом документів, представником відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти позову наведено ряд додаткових обставин, які, на думку представника Сумської митниці ДФС слугували підставою для прийняття таких рішень.

Відтак, представником відповідача вказано, що калькуляція, надана постачальником товару містить відомості, які можуть бути відомі виключно виробнику товару та не надано документів, які б підтверджували період виробництва товару.

Стосовно вказаного колегія суддів зазначає, що калькуляція - це визначення витрат у вартісній (грошовій) формі на виробництво одиниці або групи товарів. Оскільки такі витрати безпосередньо пов'язані з процесом виробництвом товарів, то володіти такою інформацією, зважаючи на її конфіденційність, може тільки виробник або пов'язані з ним особи.

Калькуляція собівартості (попередня, кошторисна, планова) - визначення розміру витрат у грошовій формі як по окремих видах діяльності, виробничих процесах, структурних підрозділах, так і в цілому по підприємству на виробництво (збут) одиниці продукції, виконаних робіт (послуг) за допомогою економічно обґрунтованих методів. Планова калькуляція собівартості продукції використовується для здійснення планової калькуляції ціни. Під час планового калькулювання ціни до виробничої собівартості також додаються адміністративні витрати, витрати на збут, інші операційні витрати, фінансові витрати, плановий прибуток, податки (податок на додану вартість).

Таким чином, у планових калькуляціях собівартості продукції та ціни повинні знайти своє відображення вартість сировини, матеріалів, товарів, які в подальшому використовуються у виробництві.

Однак, калькуляція витрат на виготовлення товару може бути замінена на калькуляцію ціни товару, в якій у відсотковому відношенні зазначаються витрати на сировину, комунальні платежі, заробітну плату тощо.

У разі включення до ціни товару всіх складових вартості товару, калькуляція може бути прийнятна, як від виробників товару так і від постачальника.

Крім того, суд зазначає, що жоден нормативно-правовий акт не зобов'язує декларанта надавати документи, які підтверджують дату виробництва товару.

Стосовно вказаних представником відповідача зауважень щодо не доведеності позивачем вартості навантаження та розвантаження товару, а також доставки товару до порту відправлення суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого позивачем інвойсу, відповідно до якого відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».

Водночас, зі змісту «Інкотермс 2010» Правил ІСС для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі, які вступили в силу 01 січня 2011 року, СFR (cost and freight) - «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. І хоча ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження, базис поставки не зобов'язує жодну із сторін здійснювати страхування товару, що поставляється від ризику випадкового знищення чи загибелі.

Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які виливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення, вартість навантажувально-розвантажувальних робіт та перевезення товару морським транспортом.

Відповідно до положень п. 14.1.260 ст. 14 Податкового кодексу України фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами, перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Таким чином, поняття фрахт включає в себе не лише перевезення морським транспортом, як це вказує митним органом, а й перевезення іншими видами транспорту.

Стосовно посилань представника відповідача на договір транспортного експедирування №2042017-А від 02 квітня 2017 року, відповідно до п. 3.4. якого Клієнт сплачує рахунок експедитора за морське перевезення (фрахт) вантажу до завершення експедитором внутрішньо портового перевезення суд зазначає наступне.

З наданих представником позивача пояснень судом встановлено, що договір транспортного експедирування №2042017-А від 02 квітня 2017 року був розрахований на тривалу співпрацю Приватного підприємства «К'ю партс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Алідарт», протягом якого ТОВ «Алідарт» забезпечує переміщення товарів, які поставляються Приватному підприємству «К'ю партс» за різними базисами поставки. Водночас, у тому випадку, коли відповідно до базису поставки вартість перевезення не включається до ціни товару і сплачується покупцем, Приватне підприємство «К'ю партс» на умовах договору транспортного експедирування №2042017-А від 02 квітня 2017 року проводить відповідні розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Алідарт».

Як вже було встановлено судом, оскільки щодо спірної у даній справі поставки товару базис не передбачав зі сторони Приватного підприємства «К'ю партс» жодних затрат щодо перевезення товару, позивачем компенсація таких витрат на адресу ТОВ «Алідарт» не могла здійснюватися.

Стосовно посилань представника відповідача на той факт, що в коносаменті перевізником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Алідарт», суд зазначає, що вказане не відповідає дійсності, адже на самому фірмовому бланку коносаменту вказано, що цей документ видано Shanghai Smart Zone Logistic Co., LTD.

Щодо викладених зауважень стосовно звіту про оцінку майна, колегія суддів зазначає наступне.

Оцінка майна, майнових прав, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Ціною, згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Як визначає ч. 1 ст. 190 Господарського кодексу України на всі види продукції (робіт, послуг) встановлюються вільні ціни, за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

Згідно з ч. 2 ст. 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Отже, висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, у зв'язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб'єктом господарювання на власний розсуд.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів зазначає, що оскільки оскаржувані позивачем рішення відповідача не містять в собі висновків стосовно підстав їх прийняття як передбачено положеннями чинного законодавства України, то вказане свідчить про неповне з'ясування обставин, які мають істотне значення, та, як наслідок, вказані рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Щодо посилань Сумської митниці ДФС, в апеляційній скарзі на наданий із МД прайс - лист від 09.03.2017р. № 140143 та на пакувальні листи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних, суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів зазначає, що в рішенні Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості №UА805180/2017/000123/2 від 19 травня 2017 року не вбачається будь яких зауважень, доводів щодо не відповідності зазначених документів .

Єдиною підставою не застосування відповідачем основного методу, є контракт № H250515 від 25.05.2016р., але даний контракт, зазначений в цьому рішенні, не є контрактом на підставі якого позивачем ввозився товар.

В рішенні Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості №UА805180/2017/000232/2 від 16 серпня 2017 р. взагалі не зазначені конкретні обставин, відповідно до яких Сумська митниця ДФС прийшла до висновку про неможливість застосування основного методу.

Відповідач лише загально вказує про те, що позивачем надано не об'єктивні та не достатньо підтверджуючі документи, не зазначаючи при цьому, чому по документам, наданим підприємством не можливо було провести митне оформлення.

Колегія суддів зазначає, що Сумською митницею ДФС фактично не обґрунтовано взагалі підстави витребування додаткових документів, оскільки з текстів оскаржених рішень про коригування митної вартості наведене не вбачається.

Відповідно доводи відповідача щодо не надання підприємством додаткових документів не можуть вважатися обґрунтованими.

З урахуванням вищезазначеного, оскаржувані рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості № H250515 від 25.05.2016р. та №UА805180/2017/000232/2 від 16 серпня 2017 р. не відповідають ч. 3,4 ст. 53, ст. 54, ст. 55, ст. 58 Митного кодексу України.

Також колегія суддів зазначає, що фактично, враховуючи зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, митний орган приймаючі дані рішення, не визначився чому саме не відповідають надані позивачем документи, а обґрунтування, прийнятим рішенням, почав надавати під час судового розгляду справи, але наведе не відповідає положенням ч. 2 ст. 77 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних позивачем рішень митного органу та задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 по справі № 820/3979/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судд(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 15.05.2018.