Справа № 807/1030/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1316/18
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Матковської З.М., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року (суддя Шешеня О.М., ухвалене в м.Ужгороді о 14:22, повний текст складено 19.01.2018р.) у справі № 807/1030/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування висновку і акту, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування висновку від 22.08.2017 року за результатами службового розслідування за рапортом ДОП СП Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП за фактом отримання тілесних ушкоджень, що мало місце 11.02.2017 року в Закарпатській області, Рахівського району, с. Косівська Поляна по вул. Банській, акту №11 від 05.09.2017 року про нещасний випадок невиробничого характеру та зобовязання переглянути висновок за результатами службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень, що мало місце 11.02.2017 року в Закарпатській області, Рахівського району, с. Косівська Поляна по вул. Банській та провести службове розслідування відповідно до чинного законодавства України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року позов задоволено частково; визнано протиправним та скаовано акт № 11 від 05.09.2017 року форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, полковником поліції Стефанишином Р.І.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління Національної поліції у Закарпатській області, вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Як на доводи апеляційної скарги, Головне управління Національної поліції у Закарпатській області - зазначає, що акт № 11 від 05.09.2017 року прийнятий відповідно до норм чинного законодавства. Також апелянтом зазначено, що позовні вимоги про скасування висновків службового розслідування не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану постанову суду законною та просить залишити її без змін.

07.05.2018р. представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Апелянт повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 11.02.2017 року приблизно о 14 год. 20 хв. отримав повідомлення по телефону від ОСОБА_3, мешканки АДРЕСА_1 про те, що її донька ОСОБА_4 та внук ОСОБА_5 вчиняють з нею сварку. Знаходячись в смт. Великий Бичків Рахівського району та неповідомивши про отримане повідомлення керівництво Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП, позивач на автомобілі НОМЕР_1, який належить його брату, одразу виїхав на місце події. При цьому, позивач про отримане повідомлення чергового Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП також не повідомив, у зв'язку з чим в журналі реєстрації заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП дана подія зареєстрована не була.

Приїхавши на вказаний виклик, позивач провів профілактичну бесіду із ОСОБА_4, яка одразу припинила свої дії. Після чого поїхав спілкуватися із ОСОБА_5, який перебував у с. Косівська Поляна, Рахівського району. При цьому, жодних документів щодо виїзду на місце події не складав, оскільки ОСОБА_3 відмовилася від написання письмової заяви. Після цього, рухаючись на автомобілі, по вул. Банській у с. Косівська Поляна та не впоравшись з керуванням автомобілем, зїхав у річку, чим саме скоїв дорожньо-транспортну пригоду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня важкості, вдавленого перелому лобної пазухи, перелому верхньої стінки орбіти, багатоуламкового перелому кісток носа, решіток та передньої стінки лівої гайморової пазухи.

Стосовно неповідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та факт самої події, судом першої інстанції вірно встановлено, що одразу інформувати керівництво позивач не зміг, оскільки перебував без свідомості, а у подальшому в квітні 2017 року повідомив усно начальника Рахівського відділення поліції. З приводу нереєстрації в єдиному обліку повідомлення громадянки ОСОБА_3, позивач зазначив, що не повідомив чергову частину, оскільки заявниця відмовилася від написання заяви.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, під час дорожньо-транспортної пригоди позивач перебував поза службою, без форменного одягу та вогнепальної зброї. Крім цього з'ясовано, що 11.02.2017 року близько 16 год. 30 хв. по лінії « 103» поступило повідомлення від невстановленої особи, що в с. Косівська Поляна по вул. Банській позивач отримав тілесні ушкодження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Дана подія була також зареєстрована в журналі обліку викликів швидкої медичної допомоги с. Косівська Поляна, Рахівського району за № 117.

Як вбачається з матеріалів справи, опитана у ході службового розслідування фельдшер швидкої медичної допомоги Рахівської РЛ повідомила, що прибувши на місце події близько 16 год. 30 хв. на узбіччі дороги побачила позивача у цивільному одязі, обличчя якого було в крові. Він перебував у свідомості, запаху алкоголю не було.

Дані обставини підтверджуються висновком про результати службового розслідування за рапортом ДОП СП Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП ОСОБА_1 від 22.08.2017 року, який затверджений начальником Головного управління національної поліції в Закарпатській області полковником поліції Стефанишином Р.І.

В подальшому, 14.06.2017р. позивач звернувся із рапортом до начальника ГУНП в Закарпатській області, полковника поліції Стефанишина Р.І. щодо проведення стосовно нього службового розслідування за фактом подій, які мали місце 11.02.2017 року.

За результатами висновку службового розслідування, відповідачем було оголошено позивачу сувору догану за порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1377 «Про затвердження інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події», наказу МВС від 22 жовтня 2012 року № 940 «Про затвердження інструкції про оперативне інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ, внутрішніх військ та навчальних закладах МВС України», що проявилося у не реєстрації факту можливих хуліганських дій з боку гр. ОСОБА_4, а також дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та не інформував про дану подію керівництво поліції, які в свою чергу не могли проінформувати ГУНП області, а також проявлену нещирість під час службового розслідування, дільничному офіцеру поліції сектору превенції Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітану поліції ОСОБА_1, відповідно до п. 4 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, на підставі Наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП» від 04.09.2017р. № 1492.

Також, відповідачем на підставі висновку службового розслідування було прийнято Акт № 11 від 05 вересня 2017 року форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, полковником поліції Стефанишином Р.І.

Відтак, позивач, не погоджуючись з висновком службового розслідування в частині оголошення йому суворої догани та актом про нещасний випадок невиробничого характеру, вважаючи їх незаконними, звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції зробив висновок, що Акт № 11 від 05 вересня 2017 року форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру прийнято відповідачем з порушеннями норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.2 порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002р. № 1346 (далі Порядок) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003р. за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України є Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002р. № 1346 (далі Порядок) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003р.

Пунктом 2.4 Порядку передбачено, що якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов'язаний з виконанням службових обов'язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

У відповідності до п. 3.8 Порядку: комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов'язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з'ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (не пов'язаний з виконанням службових обов'язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п'яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Крім цього, відповідно до п. 3.9 Порядку: комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з п. 3.11 Порядку: комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов'язані з виконанням службових обов'язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до ч. 1 ст. 141 КУпАП: до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з'ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Зважаючи на наведені вище норми законодавства, комісія з розслідування нещасних випадків, вказуючи в Акті № 11 від 05 вересня 2017 року та Висновкові про результати службового розслідування за рапортом від 22 серпня 2017 року, неправомірно встановила, що в діях позивача є наявне порушення пункту 2.3 «Правил дорожнього руху України», оскільки комісія не наділена повноваженнями кваліфікувати вид правопорушення, а дане питання віднесено до повноваженьпрацівників поліції, що проводять нагляд за дотриманням законодавства у сфері транспорту і забезпечення дорожнього руху.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що ні на момент коли трапився нещасний випадок, ні під час розгляду та вирішення даного публічно-правового спору, не складено навіть протоколу про адміністративне правопорушення і не має рішення суду, де позивача було б визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на наведене судом першої інстанції вірно зазначено, відсутність протоколу про адміністративне правопорушення та рішення суду свідчить також і про відсутність в діях позивача й самого складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у справі №807/1030/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом 30 днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді З. М. Матковська
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 10.05.2018р.