Справа № 751/2248/18
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/2248/18 Суддя (судді) першої інстанції: Ченцова С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Бабенка К.А., Ключковича В.Ю..

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 квітня 2018 року (повний текст виготовлено 11 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач, Чернігівський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у порядку п. 3 ст. 20, п. 12 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, у якому просив продовжити строк затримання особи, що назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) (по тексту також - громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3)) ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк до 15 липня 2018 року.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини справи. Зокрема, відповідач посилається на те, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім, а тому не може перебувати у пункті тимчасового тримання іноземців без батьків або близьких родичів. Крім зазначеного, апелянт вказує на те, що судом не перевірено кваліфікацію перекладача, всупереч положенням Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 15 липня 2017 року о 02 год. 08 хв., на околиці населеного пункту Турья Сновського району Чернігівської області, на відстані близько 20 км від державного кордону України, в автомобілі НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_4, за незаконне перетинання державного кордону з Російської Федерації в Україну поза встановленого пункту пропуску, затримано особу без документів, яка назвалася громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року, адміністративний позов Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено частково: затримано особу, що назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

16 липня 2017 року Чернігівським прикордонним загоном направлено повідомлення до Почесного Консульства Бангладеш про затримання зазначеної особи, з проханням вжиття відповідних заходів щодо встановлення особи затриманого іноземця.

Відповіді на зазначене повідомлення не надходило.

08 вересня 2017 року Чернігівським прикордонним загоном направлено повторний запит до консульської установи Бангладешу про ідентифікацію затриманих іноземних громадян.

Відповіді на повторний запит не надходило.

25 жовтня 2017 року Чернігівським прикордонним загоном до Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш направлено лист з анкетними даними зазначеної особи з метою ідентифікації його особи.

Відповіді на зазначений лист не надходило.

30 листопада 2017 року Чернігівським прикордонним загоном направлено лист до Департаменту консульської служби МЗС України про ідентифікацію затриманих іноземців.

Відповіді на зазначений запит не надходило.

26 грудня 2017 року Чернігівським прикордонним загоном було направлено лист до консульської установи Народної Республіки Бангладеш в м. Києві, де вказано факт наявності свідоцтва про народження та направлено його копію для вивчення та надання відповідей.

Відповіді на такий лист не надходило.

Відповідно до листа Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш вих. № 5 від 01 лютого 2018 року, всі запити щодо іноземців отримано, на даний час інформації щодо приналежності вказаних іноземців до Народної Республіки Бангладеш немає, заходи ідентифікації зазначених осіб тривають, при надходженні будь-якої інформації прикордонний загін буде проінформовано додатково.

11 січня 2018 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова продовжено строк затримання особи, що назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено на три місяці, до 15 квітня 2018 року.

У квітні 2018 року позивач у порядку п. 3 ст. 20, п. 12 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до суду першої інстанції та просив продовжити строк затримання особи, що назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк до 15 липня 2018 року.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що Чернігівським прикордонним загоном проведено ряд вичерпних заходів щодо ідентифікації особи та приналежності до Народної Республіки Бангладеш, однак інформація щодо встановлення особи відповідача, яка забезпечить її ідентифікацію та документування з метою підготовки відповідних документів для подальшого видворення за межі території України, в розпорядженні Чернігівського прикордонного загону на день подання позову відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Системний аналіз тексту постанови суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги дає підстави для висновку про те, що предметом перегляду у апеляційному порядку є виключно питання перебування неповнолітньої особи у пункті тимчасового тримання іноземців без батьків або близьких родичів та те, що судом не перевірено кваліфікацію перекладача, всупереч положенням Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та до ч. 11 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ні положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять будь-яких вікових обмежень щодо іноземців та не визначають інших місць утримання вказаних осіб.

Проте, відповідно до п. 10 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141, не підлягають розміщенню в ПТПІ діти іноземців та осіб без громадянства, розлучені із сім'єю, а направляються до притулку для дітей служби у справах дітей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач затриманий за скоєння правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 204 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України).

Відповідно до п. 10 Типового положення про притулок для дітей у справах дітей, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09 червня 1997 р. №565, до притулку не приймаються діти, які перебувають у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння, психічно хворі з вираженими симптомами хвороби, а також ті, що вчинили правопорушення і щодо яких є відомості про винесення компетентними органами чи посадовими особами рішення про розшук, затримання, арешт або поміщення до приймальника - розподільника для дітей органів внутрішніх справ.

Отже, неможливе поміщення зазначеного іноземця до притулку для дітей.

Більш того, іноземця поміщено до пункту тимчасово перебування іноземців та осіб без громадянства , які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації особи, відповідно до положень ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Статус пункту тимчасового перебування (ПТПІ) відрізняється від пунктів тимчасового тримання (ПТТ) та ізоляторів тимчасового тримання (ІТТ).

Це визначене для іноземців місце, де вони тимчасово перебувають, а не утримуються, не мають обмежень у пересуванні в межах ПТПІ, безкоштовно державою забезпечуються ліжком та харчуванням, мають місця відпочинку та розваг.

Суд зазначає, що станом на дату розгляду справи, особу, яка назвалася громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_3 (ОСОБА_3), не ідентифіковано, відсутні офіційні дані, які б підтверджували вік.

Крім того, 10 травня 2018 року у судовому засіданні Київського апеляційного адміністративного суду представник відповідача пояснив, що особа, яка назвалася громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_3 (ОСОБА_3) прибула у м. Москва (РФ) літаком сполученням Дакка-Москва у жовтні 2016 року з метою навчання. Освіту отримував у Російському інституті геології (м. Москва). У зв'язку з відсутністю можливості сплати коштів для подальшого навчання, сімейними проблемами він вирішив вибути до країн Західної Європи з метою подальшого проживання та працевлаштування. Проти зазначених доводів представник позивача не заперечував.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт навчання позивача у вищому навчальному закладі у Російській Федерації ставить під сумнів факт неповноліття особи, яка назвалася громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_3 (ОСОБА_3).

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що іноземець є неповнолітнім, а тому не може перебувати у пункті тимчасового тримання іноземців без батьків або близьких родичів.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не перевірено кваліфікацію перекладача, всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено обов'язку суду встановлювати кваліфікацію перекладача, крім випадків, якщо перекладач володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Більш того, відповідачем не доведено неналежну кваліфікацію перекладача, що брав участь у розгляді даної справи у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) про продовження строку затримання особи, що назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк до 15 липня 2018 року.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 квітня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 10.05.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді К.А. Бабенко,

В.Ю. Ключкович