Справа № 804/749/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року Справа № 804/749/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБондар М. В.
при секретарі судового засіданняВиноградовій Т.В.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 Проніної І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.01.2018 року ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, поданих до суду 02.04.2018 року, просить:
- визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ( на час надання оскаржуваних дій) правонаступника - Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 15.01.2011р.);
- визнати протиправним та скасувати протокол № 52 засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (правонаступник - Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області) та лист від 22.09.2017р. №3898/03/21 про відмову у призначенні ОСОБА_5 пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 15.01.2011р.);
- зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років службу в органах внутрішніх справ повний термін навчання в Харківському інституті внутрішніх справ (в подальшому Університеті внутрішніх справ) та службу в органах внутрішніх справ з 10.08.1994 по 27.11.2001 року, що складає 07 років 03 місяці 17 днів;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років службу в органах місцевого самоврядування на посаді провідного спеціаліста юридичного управління виконкому міської ради з 01.02.2002 року по 04.07.2002 року, що складає 05 (п'ять) місяців 04 (чотири) дні;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області призначити з 11 вересня 2017 року та виплачувати позивачу пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 15.01.2011р.) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати вказаної у довідці, виданої ОСОБА_5 прокуратурою Дніпропетровської області з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач 11.09.2017р. звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою для призначення пенсії за вислуги років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ. Листом від 25.09.2017р. №3898/03/21 відповідачем протиправно відмовлено в призначені пенсії за вислугою років за відсутності підстави для призначення цього виду пенсії згідно чинного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. Також, позивач зазначає, що рішенням комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, яке оформлене протоколом №52 від 22.09.2017р., безпідставно не зараховано до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років службу в органах внутрішніх справ повний термін навчання в Харківському інституті внутрішніх справ (в подальшому Університеті внутрішніх справ) та службу в органах внутрішніх справ з 10.08.1994 по 27.11.2001 року, що складає 07 років 03 місяці 17 днів, та вислугу років служби в органах місцевого самоврядування на посаді провідного спеціаліста юридичного управління виконкому міської ради з 01.02.2002 року по 04.07.2002 року, що складає 05 (п'ять) місяців 04 (чотири) дні.
Ухвалою суду від 31.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
21.02.2018 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову та зазначив, що відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 15.01.2011р.), управління діяло в межах повноважень та у спосіб встановлений законом, оскільки відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р., який діяв на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, прокурори і слідчі мали б право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року 23 роки і 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років, проте позивача не має відповідного стажу.
Ухвалою суду від 23.02.2018 року замінено відповідача Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, відповідач).
Ухвалою суду від 28.02.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
14.03.2018 року у підготовчому провадженні оголошено перерву до 13.04.2018р.
13.04.2018 року у підготовчому провадженні оголошено перерву до 17.04.2018р.
17.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.04.2018р.
В судовому засіданні представники сторін підтримали правові позиції, викладені у відповідних заявах по суті спору.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 11.09.2017р. позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою для призначення пенсії за вислуги років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ.
Листом від 25.09.2017р. №3898/03/21 відповідачем направлено витяг з протоколу №52 засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України від 22.09.2017р., в якому комісія прийшла висновку про відмову у призначені пенсії за вислугу років позивачу відповідно до наданої заяви від 11.09.2017р., оскільки з 01.06.2015р. не прийнято закону щодо призначення пенсій певній визначеній категорії працівників прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на загальних підставах (вимоги Закону 213) та відсутністю у позивача необхідної вислуги 23 роки на дату звернення, як того вимагає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII.
Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
На час звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії порядок призначення пенсій прокурорам було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2016 по 30.09.2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.
Судом встановлено, що позивач звернувся до органу Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії 11.09.2017 року.
Тобто, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років були: а) стаж за вислугу років - 23 роки; б) стаж на посадах прокурорів - 13 років.
Разом з тим, станом на час звернення позивача, відповідачем розраховано стаж позивача за вислугу років - 15 років 2 місяці 8 днів.
До стажу за вислугу років не було зараховано відповідачем повний термін навчання в Харківському інституті внутрішніх справ (в подальшому Університеті внутрішніх справ) та службу в органах внутрішніх справ з 10.08.1994 по 27.11.2001 року, що складає 07 років 03 місяці 17 днів, та вислугу років служби в органах місцевого самоврядування на посаді провідного спеціаліста юридичного управління виконкому міської ради з 01.02.2002 року по 04.07.2002 року, що складає 05 (п'ять) місяців 04 (чотири) дні.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII та ч.6 ст.50-1 86 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII, до вислуги років зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.
Отже, навіть із зарахуванням спірного стажу позивач не матиме необхідну вислугу років для призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII.
Встановлення правомірності чи неправомірності невключення до розрахунку стражу за вислугу років періоду роботи позивача в органах місцевого самоврядування не є визначальним у спірних правовідносинах.
Таким чином, оскільки стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, суд приходить до висновку що відповідач не порушив права позивача на пенсію.
Щодо посилань позивача на той факт, що Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII суттєво звужене його право на пенсію за вислугу років, суд зазначає наступне.
У період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII у редакції від 26.07.2011 р., що діяла до 30.09.2011 р., пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.
Разом з тим, станом на 30.09.2011 р. у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років.
Відтак, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII у редакції від 26.07.2011р. позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав останнього.
Отже, у вказаній частині права позивача не порушено.
Також, суд зазначає, що звертаючись до суду з позовною вимогою про скасування листа відповідача, позивачем обрано неналежний засіб правового захисту, оскільки лист відповідача не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке може бути предметом оскарження у суді.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 04 травня 2018 року.

Суддя М.В. Бондар