Справа № 279/4977/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 279/4977/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "19" січня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора ПС РПП Дунаєвського ВП ГУНП в Хмельницькій області Гриневича М.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

суддя в 1-й інстанції - Шульга О.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Коростень,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2017 року зазначивши, що постановою відповідача його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Зі змісту постанови слідує, що він, керуючи автомобілем DAF XF 105.406, державний номер НОМЕР_1 на автодорозі Житомир-Чернівці не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки даний поліс він мав, однак відмовився його пред'явити оскільки відносно нього протокол щодо порушень Правил дорожнього руху не складався та не мало місце оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, тому працівники поліції не мали законного права здійснювати перевірку наявності договору страхування.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2018 року в позові ОСОБА_2 до інспектора ПС РПП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Гриневича М.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення; постанову інспектора ПС РПП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Гриневича М.І. від 30.11.2017 року серія БР №614083 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення визнати незаконною та скасувати; адміністративну справу стосовно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що даний поліс позивач мав при собі, що підтверджується копією полісу №АК/9423646. Поліс позивачем не був пред'явлений відповідачу через відсутність правових підстав для його перевірки, передбачених п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності твласників наземних транспортних засобів. Позивач зазначає, що оскільки відносно нього не складався протокол щодо порушень правил дорожнього руху, працівники поліції не мали законного права здійснювати перевірки наявності договору страхування, у зв'язку з чим ОСОБА_2 відмовився пред'являти відповідний договір, незважаючи на його наявність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді по справі та перевіривши правильність висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги у порядку ст. 308 КАС України, встановила настпуне.

30.11.2017 року інспектором ПС РПП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Гриневич М.О. було винесено постанову серії БР № 614083 про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір прийшов до висновку, що позивач не довів неправомірності винесення відносного нього постанови про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції зважаючи на наступні підстави.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п.2.1 "ґ" Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2.4 "а" Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З огляду на вказані норми права, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним доводи апеляційної скарги щодо відстуності у даному випадку, правових підстав для перевірки наявності у позивача полісу обов'язкового страхування, оскільки такі повноваження інспектора патрульної поліції передбачені чинним законодавством, і вказані повноваження кореспондуються з обов'язком водія мати при собі поліс обов'язкового страхування та пред'являти його на вимогу працівників поліції.

Посилання у апеляційній скарзі на положення п.21.2 ст.21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на думку колегії суддів, не може свідчити про відсутність в інспектора патрульної поліції повноважень для здійснення перевірки наявності у водія полісу обов'язкового страхування.

Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на який посилався суд першої інстанції, передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:

- відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, вказаною нормою права визначено обов'язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред'явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 ст21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред'явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналізуючи норми Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Правил дорожнього руху, які визначають повноваження посадових осіб поліції та обов'язки водіїв транспортних засобів, колегія суддів приходить до висновку про те, що визначені пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстави контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах. На думку колегії суддів п.21.2 ст.21 Закону, як закону, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов'язкового страхування у такому випадку, як складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Про вказану правову позицію, на думку колегії суддів, свідчать і внесені законодавцем зміни до ч.1 ст.126 КУпАП, попередня редакція якої: "Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне накладення штрафу ….", була змінена: "керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу …". Тобто, ч.1 ст.126 КУпАП, в редакції яка діяла на час прийняття відповідачем оскарженої постанови, передбачала відповідальність за сам факт відсутності або не пред'явлення для перевірки полісу обов'язкового страхування, без такої умови, як "у випадках, передбачених законодавством".

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності у спірному випадку правових підстав для перевірки наявності полісу обов'язкового страхування та винесення оскарженої постанови.

Позивач не спростовував того факту, що під час перевірки поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у нього був відсутній, а в позові та апеляційній скарзі вдалався до спростування порушення правил дорожнього руху, яке було підставою для зупинки транспортного засобу.

Оскільки факт вчинення позивачем правопорушення не було спростовано під час розгляду справи, підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови відповідача відсутні.

З огляду на зазначене, за правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст.273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Ст.286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "19" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "08" травня 2018 р.