Справа № 805/2107/17-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №805/2107/17-а

адміністративне провадження №К/9901/748/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.08.2017 (суддя Хритофоров А.Б.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 (судді Шишов О.О., Сіваченко І.В., Чебанов О.О.)

у справі №805/2107/17-а

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

до Офісу великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ

У травні 2017 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі Підприємство) звернулось до суду з позовом про скасування вимоги Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС (далі ДФС) від 16.01.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в частині суми 787 260, 49 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржувану вимогу, оскільки Підприємство звільнене від сплати єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції. Крім того, до вимоги входять суми за іншими вимогами, які були оскаржені в судовому порядку і відповідні судові рішення набрали законної сили.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.08.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017, позов задоволено: скасовано вимогу №Ю-55-17 від 16.01.2017 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 787 260, 49 грн. та стягнуто на користь позивача судові витрати у сумі 11 808, 91 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції ДФС звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

Підприємство відзиву на касаційну скаргу не надало.

18.12.2017 справу, в порядку передбаченому Розділом VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017р.), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2017 року ДФС винесено Вимогу №Ю-55-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 6 844 668, 76 грн.

Свої дії щодо цього ДФС мотивує тим, що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 30.12.2016 у Підприємства існувала заборгованість зі сплати єдиного внеску, який відповідно до чинного законодавства, сплачується незалежно від фінансового стану платника, а підстави для звільнення позивача від обв'язку сплатити єдиний внесок разом з штрафними санкціями за несвоєчасну його сплату відсутні.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок встановлено частиною другою статті 6 Закону№2464-VI.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VІ.

Частиною 4 статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

В той же час, частиною 1 статті 25 Закону №2464-VІ обумовлено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Законом «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669-VII) встановлено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

При цьому, статтею 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669-VII внесено зміни до Закону №2464-VІ, відповідно до яких підпункт б) розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" було доповнено пунктом 94:

94 Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Матеріалами справи встановлено, що позивач із заявою про звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону №2464-VІ звернувся до органу доходів і зборів у листопаді 2014 року.

Відтак, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що вимога ДФС про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 787260,49 грн. підлягає скасуванню, оскільки її прийнято всупереч приписів Закону №2464-VІ, який звільняє Підприємство від обов'язку сплати єдиного внеску на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Доводи касаційної скарги ДФС не спростовують правильність доводів якими мотивовано судові рішення, ґрунтуються на неправильному тлумаченні законодавства, що регламентує спірні правовідносини, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01.08.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер