Справа № 815/2190/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2190/18
УХВАЛА

14 травня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Корой С.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області про скасування повідомлення № 112 від 25.05.2017 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» Державної міграційної служби України в особі управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області та зобов'язання прийняти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області про скасування повідомлення № 112 від 25.05.2017 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» Державної міграційної служби України в особі управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області та зобов'язання прийняти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 4, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 13 ст. 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захист» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз'ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захист» рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Разом з тим, позивач просить суд, крім іншого, скасувати повідомлення № 112 від 25.05.2017 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», проте позивач не вказує, яким чином повідомлення про винесення рішення (наказу) порушує права та інтереси позивача, змінює його субєктивні справа чи створює для нього додаткові обовязки.

Також, позивач просить суд прийняти доповнення до позовної заяви по справі №92-18 до розгляду, проте вказана вимога не відповідає вимогам ст. 5 КАС України. Жодних пояснень щодо вказаної вимоги позовна заява не містить. Так само, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд зобов'язати відповідача прийняти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від Еммануеля Ібунга, разом з тим вказана вимога та особа не визначені позивачем у позовній заяві.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - субєкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обовязки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Таким чином, законодавством не передбачено визначення відповідачем органу державної влади в особі його структурного підрозділу.

Проте, позивач зазначає відповідачем Державну міграційну службу України в особі управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області, що не відповідає вимогам КАС України.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів звязку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Крім того, позовна заява не містить ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до п. 4, 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Разом з тим, позовна заява позивача не містить обґрунтування викладу обставин та підтвердження позовних вимог та позивачем не зазначено будь-яких доказів, які б підтвердили вказані обставини.

Згідно ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Так, позивач просить суд скасувати повідомлення № 112 від 25.05.2017 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», проте належним чином завіреної копії вказаного повідомлення до суду не надано.

Також позивачем до суду надано ксерокопію довідки про звернення за захистом в Україні № 007918 з терміном дії до 28.08.2017 року, разом з тим, позивач звернувся до суду 07.05.2018 року, жодних пояснень щодо цього позивач не зазначає та не надає.

Крім того, в позовній заяві позивач обґрунтовує своє звернення до міграційної служби багаторічною війною в ОСОБА_2 та Афганістані, проте згідно ксерокопії довідки про звернення за захистом в Україні є громадянином ОСОБА_2, разом з тим будь-яких письмових пояснень щодо вказаних розбіжностей позовна заява не містить.

Статтею 94 КАС України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Проте, позивачем до позовної заяви не надано вищезазначені докази. Крім того, додано ксерокопії документів, які не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку, не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів.

Також, позивачем не надано всіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, також позивачем письмово не повідомлено про неможливість надання доказів, не зазначено причин, з яких такі докази не можуть бути подані, крім того, позивачем не надано докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Пунктом 11 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, всупереч зазначеним приписам КАС України, надана позовна заява вказаного письмового підтвердження не містить.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобовязаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом. Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Так, позивач оскаржує повідомлення № 112 від 25.05.2017 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», проте позивач не зазначає та не надає до суду будь-яких доказів щодо того, коли саме йому стало відомо про оскаржуване повідомлення.

При цьому, позивачем до позовної заяви не додано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом із доказами поважності причин пропуску.

Частиною 1 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Недоліки повинні бути усунені шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 160, 161 КАС України, а саме шляхом визначення позовних вимог та відповідача з урахуванням зауважень, викладених в ухвалі суду, зазначення ідентифікаційного коду відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, зазначення свого повного імені (прізвище, імя та по батькові) із наданням належних доказів на підтвердження, шляхом обґрунтування викладу обставин на підтвердження позовних вимог, зазначення та надання доказів, на підтвердження позовних вимог, надання належним чином завірених копій всіх письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з урахуванням зауважень, викладених в даній ухвалі суду, зазначення письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, надання заяви про поновлення строку звернення до суду, зазначення та надання доказів поважності пропуску строків звернення, а також шляхом надання копій позовної заяви після усунення недоліків разом з належним чином завіреними копіями документів, що надаються до суду відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст.ст.123, 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області про скасування повідомлення № 112 від 25.05.2017 року «Про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту» Державної міграційної служби України в особі управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області та зобов'язання прийняти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту- залишити без руху.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.М. Корой