Справа № 805/2788/17-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року

Київ

справа № 805/2788/17-а

адміністративне провадження №К/9901/31145/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (суддя Смагар С.В.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року (судді: Сухарьок М.Г. (головуючий), Блохін А.А., Гаврищук Т.Г.) у справі № 805/2788/17-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № від 04.05.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов'язаннями у розмірі 17 784,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 4 446,00 грн, та скасування податкового повідомлення - рішення.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на позивача, як на фізичну особу-підприємця, не розповсюджуються норми Податкового кодексу України щодо оподаткування додаткового блага, крім того, податковий агент, яким у даному випадку є банківська установа, грошові кошти позивачу не надавав, як і не надавав будь-які інші цінності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення на думку позивача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач отримав дохід у вигляді суми основного боргу, анульованої кредитором, а тому, відповідно до вимог чинного податкового законодавства у ОСОБА_2, як фізичної особи, виник обов'язок відобразити у річній податковій декларації та самостійно сплатити з отриманого доходу податок на доходи з фізичних осіб, разом з тим, такі дії ним вчинені не були, тому контролюючим органом правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що наявність у позивача статусу фізичної особи - підприємця не впливає на його обов'язок сплачувати податок з доходу, отриманого як додаткове благо, крім того, позивачем не було надано доказів, що він у правовідносинах із банком виступав у статусі фізичної особи-підприємця.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що фахівцями контролюючого органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, на підставі якої складено акт від 29 листопада 2016 року № 824/05-19-13-02/НОМЕР_2.

Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки, позивачем допущено порушення вимог пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, що полягало у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, не декларування доходу, отриманого у 2015 році як додаткове благо у вигляді основного боргу (кредиту) прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням у сумі 92 574,25 грн, пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в частині не сплати військового збору за 2015 рік.

На підставі висновків акту перевірки Маріупольською ОДПІ було прийняте податкове повідомлення-рішення від 11.01.2017 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування на суму 22 382,32 грн, з яких за податковим зобов'язанням на суму 17 905,85 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 4 476,47 грн. Вказане податкове повідомлення - рішення було оскаржено в адміністративному порядку. За результати розгляду скарги Головне управління ДФС у Донецькій області рішенням від 10 квітня 2017 року № 5072/10/05-99-10-01-10-2 повідомило, що зменшило грошове зобов'язання, визначене в податковому повідомлення-рішення № на 152,25 грн, у тому числі податкове зобов'язання на 121,80 грн та штрафні санкції на 30,45 грн. Крім того, Головне управління ДФС у Донецькій області зазначило, що податкове повідомлення-рішення від 11.01.2017 прийнято Маріупольською ОДПІ із порушенням приписів ст. 19-1 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим Головне управління ДФС у Донецькій області скасувало вказане податкове повідомлення-рішення та зобов'язало Маріупольську ОДПІ вчинити заходи для надіслання позивачу нового податкового повідомлення-рішення з урахуванням цього рішення.

З урахуванням вказаного Головним управлінням ДФС у Донецькій області 04.05.2017 прийнято оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення № .

Також судами встановлено, що факт анулювання (прощення) заборгованості в сумі 92 574,25 грн сторонами не заперечувався та підтверджується договором про внесення змін № 4 до договору про купівлю автотранспортних засобів від 22 липня 2008 року № 155/18-284-100 та заявою на сплату заборгованості згідно «опції 50-50 з частковим анулюванням».

Листом від 01.06.2016 № 11.1-186/79-650 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив контролюючий орган про осіб, в тому числі й позивача, яким були нараховані та виплачені суми доходів з ознакою доходу « 126», внаслідок анулювання кредитної заборгованості. Також, банком був поданий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку форми № 1 ДФ за 3 квартал 2015 року, в якому зазначено про нарахування та виплату, зокрема, й позивачу, сум доходу у розмірі 91 965,25 грн.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті які були вказані в позовній заяві та апеляційній скарзі, в доводах касаційної скарги позивач зазначає про неврахування судами всіх фактичних обставин справи, що мають значення для справи, зокрема вказує, що податок з доходу у вигляді додаткового блага повинні сплачувати фізичні особи, у той час як позивач є фізичною особою-підприємцем. Також, скаржник зазначає, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку, проте доходу, про який контролюючий орган вказує в акті перевірки, на підставі якого і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, позивач не отримував, а анулювання відсотків за користування кредитними коштами не є додатковим благом в розумінні Податкового кодексу України. Крім того, контролюючим органом було повторно прийнято податкове повідомлення - рішення, яке вже було скасовано Головним управлінням ДФС в Донецькій області.

8. Контролюючий орган надав заперечення на касаційну скаргу, в яких вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності визначення позивачеві грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб та просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

9.1. Підпункт 14.1.47 пункту 14.1 статті 14.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

9.2. Пункт 164.1 статті 164.

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

9.3. Абзац «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

9.4. Підпункт 165.1.55 пункту 165.1 статті 165.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

9.5. Пункт 177.6 статті 177.

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

9.6. Пункт 179.1 статті 179.

Платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

9.7. Пункт 179.7 статті 179.

Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.

11. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

12. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

13. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

15. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.

16. Висновок судів попередніх інстанцій, що анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу, є обґрунтованим.

17. Доводи позивача, що податок з доходу у вигляді додаткового блага повинні сплачувати фізичні особи, у той час як позивач є фізичною особою-підприємцем, суди попередніх обґрунтовано відхилили, оскільки, по - перше, спірні правовідносини (отримання кредитних коштів) виникли не у зв'язку із здійсненням позивачем підприємницької діяльності, оскільки позивачем укладався договір на купівлю автотранспортного засобу із банком як фізичною особою, та до реєстрації його як фізичної особи-підприємця, по - друге, зміни до кредитного договору від 22 липня 2008 року, які вносилися договором від 4 серпня 2015 року, також укладалися між банком та фізичною особою громадянином України ОСОБА_2, по - третє, позивачем не було надано до суду доказів, що автотранспортні засоби, для придбання яких було укладено кредитний договір, використовуються ним виключно у підприємницькій діяльності.

18. Посилання позивача на те, що банківською установою у складі прощеного боргу також було анульовано і відсотки за кредитом, які не є додатковим благом, суди обґрунтовано не взяли до уваги, з огляду на явність заяви позивача від 04.08.2015 на сплату заборгованості згідно умов «опції 50-50 з частковим анулюванням», з якої вбачається, що позичальник (позивач) просить здійснити анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 4 262,66 доларів США, з якої основна заборгованість по кредиту складає 4 262,66 доларів США, а отже відсотки за користування кредитними коштами анульовано (прощено) не було.

19. Суд апеляційної інстанції також правильно зазначив, що податкове повідомлення - рішення від 11.01.2017 було скасовано податковим органом вищого рівня (Головне управління ДФС в Донецькій області) в порядку адміністративного оскарження у зв'язку з порушенням Маріупольською ОДПІ приписів ст. 19-1 Податкового кодексу України, проте така обставина не спростовувала допущені позивачем порушення щодо обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб, у зв'язку з чим було зобов'язано Маріупольську ОДПІ вчинити заходи щодо надсилання позивачу нового податкового повідомлення - рішення. Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 04.05.2017 не є повторно пред'явленим, як вказує позивач, а є новим податковим повідомленням - рішенням, яким позивачу обґрунтовано збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

21. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи статті 14, 164, 165, 177, 179 Податкового кодексу України колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року слід залишити без задоволення.

22. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

23. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі № 805/2788/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду