Справа № 401/95/18
Суддя: Гармаш Т. І.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/95/18; 2-а/401/35/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" травня 2018 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі : головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Світловодського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Світловодського відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення БР № 834147 від 31.12.2017 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відносно нього відповідачем була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У постанові зазначено, що правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1, 31.12.2017 року, о 12 год. 20 хв., у м. Світловодську, Кіровоградської області на перехресті вул. Г. України та вул. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, повертаючи ліворуч на перехресті не надав перевагу в русі пішоходу який переходив проїзну частину на яку повертав водій, чим порушив вимоги п.п 16.2 ПДР України. Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 2, ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що адміністративне стягнення застосовано до нього неправомірно, оскільки поліцейським була порушена процедура розгляду адміністративної справи (відповідач позбавив ОСОБА_1 можливості скористатись своїми правами та порушив процедуру розгляду справи). Також позивач вважає, що відсутній склад правопорушення, оскільки пішохід став переходити проїзну частину лиш тоді, коли він проїхав пішохідний перехід.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У наданому письмовому запереченні просив розглянути справу без його участі. Заявлений позов не визнав, зазначив, що позивач на підтвердження своїх вимог не надає жодних підтверджень протиправності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи. В якості доказу надає диск з записом відеофіксації вказаного правопорушення.

З'ясувавши обставини, перевіривши докази, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення БР № 834147 від 31.12.2017 року ОСОБА_1, 31.12.2017 року, о 12 год. 20 хв., у м. Світловодську, Кіровоградської області на перехресті вул. Г. України та вул ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, повертаючи ліворуч на перехресті не надав перевагу в русі пішоходу який переходив проїзну частину на яку повертав водій, чим порушив вимоги п.п 16.2 ПДР України. (а. с.6)

Пунктом 16.2 ПДР України встановлено, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

В судовому засіданні відтворено диск з відеозаписом, наданий відповідачем. На відео зафіксовано, що пішохід почавши рух через проїзну частину, на яку повернув автомобіль позивача, призупинився та продовжив рух лише після того, як автомобіль проїхав повз нього. З відео вбачається, що вказане перехрестя не регулювалось світлофорами.

Згідно п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п. 4.7 ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п. 4.8 ПДР України якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

Як вбачається з відеодоказу, перешкод пішоходу водій ОСОБА_1 не створив, потреби зупиняти автомобіль теж не було, оскільки пішохід призупинився очікуючи проїзду автомобіля. При цьому пішохід не впевнився у відсутності транспортних засобів, що наближаються, розмовляючи по телефону вийшов на проїзну частину після чого зупишився надаючи перевагу у русі автомобілю.

Разом з тим, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач не надав можливості йому скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Відповідачем не надано відеозапису з нагрудної камери для підверждення правомірності та законності його дій під час оформлення матеріалів адміністративної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а інші докази які б підтверджували дії відповідача під час винесення постанови в матеріалах справи відсутні.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.2 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином вирішуючи питання про скасування постанови суб'єкта владних повноважень суд має прийняти одне із рішень, направити справу на новий розгляд до компетентного органу або закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні події та склад адміністративного правопорушення, постанову суб'єкта владних повноважень слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП..

На підставі ст.ст.222,245, 247, 251,252 258, 268, 276,280, 283 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 Петровича (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 834147 від 31.12.2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2, ст. 122 КпАП України. Провадження у справі закрити у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 286 КАС України та може бути оскаржене у порядку п.15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : ОСОБА_4