Справа № 807/2196/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2018 року м. Ужгород№ 807/2196/15
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Гусак С.М.

представника відповідача - Петрова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на підставі Акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» (надалі Позивач) №48/15-0/32890828 від 20.01.2015 року, Ужгородською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління Міндоходів у Закарпатській області, (далі - Відовідач) встановлено порушення п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755/VI із змінами та доповненнями.

На підставі зазначеного акту Ужгородською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління Міндоходів у Закарпатській області Позивачу було направлено податкове повідомлення-рішення від 29.01.2015 року №000050/15-0/32890828 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1073656,0 грн. (в тому числі штрафні фінансові санкції у розмірі 536828,0 грн.)

Позивач із висновками та порушеннями зазначеними у акті перевірки №48/15-0/32890828 від 20.01.2015 року не погоджується, а також вважає, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийняте не в межах та спосіб встановлений чинним законодавством, а також із порушенням, так як зафіксовані в акті податкового органу порушення зводяться до того, що перевіркою встановлено, що залишок від'ємного значення грудня 2011 року та березня 2012 року сформований за рахунок зменшення суми податкових зобов'язань з ПДВ на підставі проведених коригувань податкових зобов'язань у зв'язку із поверненням авансових платежів ТОВ «Автоком» (ІПН: 73) за товар (автомобілі згідно Договору від 26.09.2011р №ФП26/09/11-1) згідно п.п.192.1 ст. 192 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ з урахуванням змін та доповнень.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд даний адміністративний позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях проти даного адміністративного позову, при цьому посилаюсь на те, що Позивачем в даному випадку фактично в порушення вимог підпункту п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України завищено суму бюджетного відшкодування за жовтень 2014 року в сумі ПДВ 1073656,00 грн.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Так, як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи Начальником відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області - Ковбин Д. В., головним державним ревізор-інспектором відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області Свида Є.В. на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» (код 32890828) від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту по декларації за грудень 2011 року в сумі 814167 грн., за березень 2012 року в сумі 197285 грн., за вересень 2012 року в сумі 38572 грн., за березень 2013 року в сумі 25452 грн., за квітень 2013 року в сумі 2153 грн. за травень 2013 року в сумі 13554 грн., за серпень 2013 року в сумі 46431 грн., за листопад 2013 року в сумі 27016 грн., грудень 2013 року в сумі 82831 грн., за лютий 2014 року в сумі 73599 грн., та бюджетного відшкодування з ПДВ, по декларації за жовтень 2014 року (вх. від 15.11.2014 року) в сумі 1320000 грн., згідно із затвердженим планом перевірки, наведеним у додатку до довідки .

Направлення від 18.12.2014р. №577/15-0, видане начальнику відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області -Ковбин Д. В.,від 18.12.2014р. №576/15-0, видане головному державному ревізор-інспектору відділу оподаткування та контролю об'єктів і операцій - Свида Є.В. та копію наказу Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області від 17.12.2014р. №771 вручено 17.12.2014 року під розписку директору Ігнатко Ю.В. Вказану перевірку проведено з відома директора Ігнатко Юрій Васильовича. Перевірка проводилась у період з 18.12.2014р. по 31.12.2014 року, продовжено з 05.01.2015 року терміном на 5 днів.

ТОВ «Р.І.Ф. Паркет» зареєстровано у виконкомі Ужгородської РДА 27.02.2004 року № 600. Місцезнаходження суб'єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію с. Розівка, вул.. Трудова 2-А. Взято на облік в органах державної податкової служби 05.03.2004 року за № 20/29-00. Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 15.01.2008 року № 100089049, виданого Ужгородською МДПІ, індивідуальний податковий номер -14, зареєстрований платником ПДВ з 15.12.2004 року по день перевірки.

Види перевірки визначені ст.. 75 Податкового кодексу України, порядок проведення документальних планових перевірок та оформлення результатів встановлено статтею 77, 86 цього Кодексу та порушення таких судом не встановлено.

Ужгородською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління Міндоходів у Закарпатській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за жовтень 2014 року та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За результатами перевірки Позивача податковим органом було складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» №48/15-0/32890828 від 20.01.2015 року та в якому зафіксовано порушення позивачем:

- п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755/УІ із змінами та доповненнями, а саме ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» завищило суму бюджетного відшкодування в розмірі ПДВ 1073656,0 грн. за жовтень 2014 року.

- пп. «а» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. за № 2755 - VI (із змінами і доповненнями) занизило суму бюджетного відшкодування на суму 65097,0 грн. в т.ч. за січень 2013 року в сумі 12167,0 грн., за вересень 2013 року в сумі 52930,0 грн.

Так, за результатами перевірки та на підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.01.2015 року №000050/15-0/32890828 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1073656,0 грн. (в тому числі штрафні фінансові санкції у розмірі 536828,0 грн.)

Вважаючи вказане рішення контролюючого органу безпідставним, протиправним та таким, що порушує права позивача, останній звернувся за захистом свого, як він вважає порушеного права із позовом до суду.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів з 01.01.2011 року регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; є) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за Договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як зазначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з Договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Суд констатує, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України). Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у подальшому такі товари/послуги фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до цього розділу (за винятком випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу), чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари/послуги, основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає таке використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження), у тому випадку, якщо платник податку скористався правом на податковий кредит за цими товарами/послугами, (п. 198.5 ст. 198 ПК України). Датою використання товарів/послуг вважається дата визнання витрат відповідно до розділу III цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відтак, необхідною умовою для віднесення платником податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду сум податку на додану вартість, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1 ст. 200 ПК України).

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із п. 203.2 статті 203 ПК України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках наступні обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, -продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового Договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна, згідно з п. 201. 6. ст. 206 ПК України, є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Відповідно до п. 201. 7. та п. 201. 10 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Із положень ч. 1, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Беручи до уваги викладені вище норми слід зазначити, що Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем як умову для формування податкового кредиту. Тому аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом з матеріалів справи встановлено, що значний вплив на формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" мали господарські операції з ТОВ «Автоком», таким чином враховуючи підстави позову та заперечень, спір виник щодо реальності ведення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Згідно з поданою ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» до Ужгородської ОДПІ декларацією з ПДВ за жовтень 2014 року сума 1 320 000,0 грн. бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку, відображена у рядку декларації 23.1., сформована з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахована за попередні звітні (податкові) періоди, а саме: за грудень 2011р., березень 2012 р., вересень 2012р., березень 2013р., квітень 2013р., травень 2013р., серпень 2013р., листопад 2013р., грудень 2013р., лютий 2014р.

Фактично, за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за жовтень 2014 року складає 311 441,0 грн.

При цьому, позивачем не наводиться жодних заперечень щодо правомірності визначення суми фактично оплаченої у попередніх та звітному періодах постачальникам товарів/послуг.

Перевіркою встановлено, що залишок від'ємного значення грудня 2011 року та березня 2012 року сформований за рахунок зменшення суми податкових зобов'язань з ПДВ на підставі проведених коригувань податкових зобов'язань у зв'язку, із поверненням авансових платежів ТОВ «Автоком» (ІПН: 73) за ще не відвантажений товар (автомобілі згідно Договору від 26.09.2011р №ФП26/09/11-1) згідно п.п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України.

Так, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» укладено з ТОВ «Автоком» договір про постачання транспортних засобів №22/06/11-1 від 22.06.2011р. (автомобілів) та договір про постачання транспортних засобів №220611 від 22.06.2010р. (автобусів).

Відповідно до договору № 22/06/11-1 ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» у червні 2011 року отримано кошти (авансові платежі) від ТОВ «Автоком» в сумі 15 570 000,18 грн., в т.ч. ПДВ 2595000,03 грн., та, відповідно до п.201.7 ст.201 Податкового кодексу, ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» - виписані податкові накладні:

- №1 від 23.06.2011р., в т.ч. ПДВ 214 166,67 грн.;

- №2 від 24.06.2011р., в т.ч. ПДВ 460 000,00 грн.;

- №3 від 25.06.2011р., в т.ч. ПДВ 498 333,33 грн.;

- №4 від 29.06.2011р., в т.ч. ПДВ 498 333,33 грн.;

- №8 від 30.06.2011р., в т.ч. ПДВ 924 166,67 грн.;

які включено до податкових зобов'язань ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» за червень 2011 року.

Також, згідно договору № 220611 ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД», у вересні 2011 року отримано кошти від ТОВ «Автоком» в сумі 630 000 грн., в т.ч. ПДВ 105 000 грн., та, відповідно до п. 201.7 ст.201 Податкового кодексу, ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» виписані податкові накладні, включені до податкових зобов'язань ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» за вересень 2011 року, а саме:

- № 5 від 13.09.2011 р., в т.ч. ПДВ 52 500,00 грн.;

- № 8 від 14.09.2011 р., в т.ч. ПДВ 52 500,00 грн., копії яких наявні в матеріалах даної

адміністративної справи.

На виконання договору від 22.06.2011р. № 22/06/11-1 ТОВ «Р.І.ФЛаркет ЛТД» було реалізовано автомобіль на суму 2 611 799,97 грн., в т.ч. ПДВ 435 299,99 грн., та, відповідно, ТОВ «Р.І.Ф.Паркет ЛТД» виписані видаткові накладні:

-ВН № РФ-0051 від 18.10.2011р. на загальну суму 2 321 599,97 грн., в т.ч. ПДВ 386933,33 грн.;

- ВН № РФ-0052 від 04.11.2011р. на загальну суму 290 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 48 366,67 грн.

Крім того в ході перевірки платника податків податковим органом встановлено, що ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» в грудні 2011 року та березні 2012 року, повернуто кошти (попередню оплату за транспортні засоби) ТОВ «Автоком», та, відповідно до п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу виписано розрахунки коригування до податкових накладних:

- № 4 від 27.12.2011р. до податкової накладної № 3 від 25.06.2011р. - повернення коштів, в

- т.ч. ПДВ 366 666,67 грн.; - № 5 від 28.12.2011р. до податкової накладної № 4 від 29.06.2011р. -повернення коштів, в т.ч. ПДВ 390 409,99 грн.; - № 6 від 28.12.2011р. до податкової накладної № З від 25.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 131 666,66 грн.; - № 10 від 29.12.2011р. до податкової накладної № 4 від 29.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 107 898,78 грн.; - № 11 від 29.12.2011р. до податкової накладної № 8 від 30.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 779 191,22грн. - №12 від 29.12.2011р. до податкової накладної № 8 від 30.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 179 366,67грн.; - № 4 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 1 від 23.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 131433,33 грн.; - № 3 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 2 від 24.06.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 73 066,7 грн.; № 1 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 5 від 13.09.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 52 500,0 грн.; - № 2 від 26.03.2012р. до податкової накладної № 8 від 14.09.2011р. - повернення коштів, в т.ч. ПДВ 52 500,0 грн., та відповідно до абз. а) п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст.192 Податкового кодексу, ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» зменшено податкові зобов'язання за грудень 2011 року та березень 2012 року.

Відповідно до ст.192 (п. 192.1) Податкового кодексу, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарі/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг).

Враховуючи вище зазначене, перевіркою встановлено відсутність факту оплати ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» (отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг) залишку від'ємного значення за грудень 2011р. в сумі 879902,0 грн., березень 2012 р. в сумі 197285,0 грн.

А отже, формування даного від'ємного значення непов'язане з придбанням товарів, робіт послуг, а утворене за рахунок податкових зобов'язань зі знаком «-» внаслідок повернення авансових платежів.

Окрім зазначеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача про те, що «перевіркою помилково визначено відсутність факту оплати залишку від'ємного значення за грудень 2011р. в сумі 879902,0 грн., березень 2012 р. в сумі 197285,0 грн., так як формування даного від'ємного значення непов'язане з придбанням товарів, робіт послуг, а утворене за рахунок податкових зобов'язань зі знаком «-» повернення авансових платежів)», спростовується оскільки таке не підтверджується жодними доказами.

Крім того, позивач стверджує, що «в ході проведення податкової перевірки позивачем був поданий «пакет» документів щодо реального здійснення спірних господарських операиій».

При цьому перевіркою жодним чином не заперечується реальність здійснення господарських операцій - навпаки, підтверджено факт укладення відповідних договорів, отримання позивачем авансових платежів (попередньої оплати за транспортні засоби) та наступне повернення коштів за ще не реалізований товар (транспортні засоби).

Так само, абсолютно безпідставним є твердження позивача про те, що ТОВ «Автоком» надавалися позивачу податкові накладні згідно яких позивачем формувався податковий кредит», «видаткові та податкові накладні надані ТОВ «Автоком» є первинними документами, які підтверджують виконання господарських операцій», «податкові накладні виписані ПП «Гамма Плюс», відповідають вимогам, визначеним в ст.201 ПК України».

Суд зважає на посилання позивача щодо ведення господарських операцій між позивачем та ПП «Гамма Плюс», однак зазначає, що ведення господарської діяльності позивача з третіми особами не є предметом розгляду вказаної адміністративної справи щодо правомірності чи неправомірності винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, а тому не бере до уваги такі посилання.

Вищий адміністративний суд України у листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року зазначив, що судам слід звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Слід зазначити, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Натомість, податкові накладні виписувались ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» та формували податкове зобов'язання позивача, а не податковий кредит.

Крім того, безпідставним є твердження позивача про те, що контролюючим органом нібито виявлено «факти несплати податків контрагентами позивача» та наступне обґрунтування відсутності обов'язку платника контролювати своїх контрагентів та, відповідно, обов'язку контролюючого органу підтверджувати доказами відсутність реального характеру господарських операцій.

Так, в акті перевірки (арк.8 акту перевірки) чітко зазначено, що в ході проведення перевірки не виявлено серед постачальників суб'єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов'язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру).

Натомість, перевіркою встановлено, що позивачем у декларації за жовтень 2014 року до суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок включено від'ємне значення податку на додану вартість, яке виникло внаслідок зменшення податкових зобов'язань в зв'язку з поверненням авансових платежів.

Окрім вищевикладених обставин справи, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником (аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалах у справах: К/800/54479/15 від 26.04.2016; № К/800/4452/16 від 19.04.2016 року та ін.).

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.

Так, належна податкова обачність, як законна передумова отримання податкової вигоди, з якої випливає, що сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Слід зазначити, що несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необгрунтованих виплат з бюджету.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена останнім у постанові від 15.06.2010 року № 10/91.

У зв'язку з викладеним судом здійснено оцінку доводів контролюючого органу як з метою ретельної перевірки реальності виконання спірних господарських операцій, так і в контексті з'ясування прояву позивачем розумної обережності при виборі контрагента, достеменно перевіривши обставини щодо вибору позивачем постачальника, а також обставини щодо порядку укладення правочину з цим контрагентом.

Суд звертає увагу на те, що за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду, доказів чого представником позивача не представлено.

Свідченням належної податкової обачності є не лише подання стандартного переліку документів, але й обґрунтування мотивів вибору постачальника та пояснення обставин укладення та виконання договору з контрагентом з урахуванням звичаїв ділового обороту у відповідній сфері, що не вчинено представником позивача.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність вимогам КАС України, суд вважає, що таке прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного та керуючись статтями 5,6,9,77,78,90,205,243-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.Ф. Паркет ЛТД" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.05.2018 року.

СуддяМ.М. Луцович