Справа № 804/956/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року Справа № 804/956/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Могол-Агро» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 14.07.2017 р. ТОВ «Могол-Агро» було помилково виписано та відправлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 14.07.2017 р. у розмірі 3 000 грн. Податкову накладну № 2 від 14.07.2017 р. на суму ПДВ 3 000 грн. не було зареєстровано в ЄРПН, але оскільки ця податкова накладна була виписана помилково, то позивачем правомірно не було проведено подальших дій з розблокування цієї податкової накладної. Навпаки, товариство направило контролюючому органу повідомлення №1 від 20.09.2017 р., в якому просило відмовити у реєстрації зазначеної податкової накладної, оскільки вона була виписана помилково, а у податкові зобов'язання по декларації з ПДВ за липень 2017 року дана податкова накладна не включалась.
Ухвалою суду від 09.02.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
У цьому контексті, норми чинного законодавства не передбачають можливість коригування податкової накладної складеної помилково, яка не була зареєстрована у ЄРПН та коли зобов'язання не настали, як у даних правовідносинах. Тому, в подальшому ТОВ «Могол-Агро» у порядку, передбаченому ст.192 ПК України скористалось своїм правом та подало до контролюючого органу розрахунок коригування від 29.12.2017 р. до податкової накладної №2 від 14.07.2017 р., який був прийнятий на центральному рівні ДФС України. Тому позивач просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідач, 03.04.2018 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що камеральна перевірка проведена з підстав подання 18.08.2017 р. ТОВ «Могол-Агро» декларації з ПДВ за липень 2017 р., яка міститься в матеріалах справи, оскільки, відповідно до вимог чинного податкового законодавства камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком (п.76.1. ст.76 ПК України). Розбіжність між даними податкової декларації з ПДВ за липень 2017 року та даними ЄРПН, не є підставою, а наслідком проведення камеральної перевірки, оскільки саме під час її проведення була виявлена означена розбіжність.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
За результатами проведеної камеральної перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення підприємством підпунктів 185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, а саме: занижено суму податкового зобов'язання на суму ПДВ 3 000 грн.
Що стосується доводів позивача стосовно того, що відповідач не мав права під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування ним податків, а за результатами її здійснення виносити з цього питання будь-яке рішення.
Так, згідно пункту 76.1. статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Пунктом 86.2. статті 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 86.8. статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З огляду на викладене та враховуючи, що камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність контролюючий орган має право виносити податкове повідомлення-рішення щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (пункт 1.1. статті 1 Податкового кодексу України).
При визначенні обсягу постачання товарів/послуг за звітний (податковий) період платник зобов'язаний враховувати значення терміна «постачання товарів» відповідно до вимог підпункту 14.1.191. пункту 14.1. статті 14 розділу І Кодексу та значення терміна «постачання послуг» відповідно до вимог підпункту 14.1.185. пункту 14.1. статті 14 розділу І Кодексу.
Приписами пп.14.1.185. п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.
В свою чергу пп.14.1.191. п.14.1. ст.14 ПК України встановлено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Окрім того, пунктом 6 розділу III Порядку №21 зазначено, що платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.
Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України №996-ХІУ від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996).
За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону №996 - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факті здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання: назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Податкове законодавство також встановлює певні вимоги до платника податку, виконання яких є обов'язком такого платника, адже невиконання встановлених приписів призведе до застосування з боку контролюючого органу певних податкових наслідків.
Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз.2 п.44.1. ст.44 ПК України).
Відповідно до п.185.1. ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Відповідно до ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з п.201.1. ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін.
Згідно з п.201.10. ст.201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1. цієї статті та/або пунктом 192.1. статті 192 ПК України, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16. цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Враховуючи вищенаведені норми права, можливо дійти до висновку, що у податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складених на підставі первинних документів податкових накладних. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказана в помилковій податковій накладній, не підлягає відображенню в декларації та не приймає участь при визначені об'єкту оподаткування.
Згідно акту перевірки, ТОВ «Могол-Агро» здійснює фінансово-господарські операції з ТОВ «Лідер-Груп».
Так, 14.07.2017 р. позивачем було помилково виписано та відправлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 14.07.2017 р. у розмірі 3000 грн. (покупець ТОВ «Лідер Груп»).
Податкову накладну № 2 від 14.07.2017 р. на суму ПДВ 3 000 грн. не було зареєстровано в ЄРПН (реєстрацію було заблоковано), що підтверджується квитанцією №1 про зупинення реєстрації податкової накладної. Але оскільки ця податкова накладна була виписана помилково, то позивачем правомірно не було проведено подальших дій з розблокування цієї податкової накладної.
Позивачем направлено відповідачу повідомлення №1 від 20.09.2017, в якому просило відмовити у реєстрації зазначеної податкової накладної, оскільки вона була виписана помилково, а у податкові зобов'язання по декларації з ПДВ за липень 2017 року дана податкова накладна не включалась.
Суд не приймає доводи відповідача щодо посилання на ст.ст.185, 187, 201 ПК України, оскільки вони містить умови та порядок складання податкових накладних на підставі реально здійснених операцій, і не стосується порядку заповнення звітності з ПДВ. Так само вказана стаття, як і сам ПК України, не покладає на платника податків відповідальність за помилкове складання податкових накладних.
Крім того, суд враховує той факт, що позивач подавав дані до відповідача, що податкова накладна №2 від 14.07.2017 року є помилково виписана, а саме: повідомлення №1 від 20.09.2017 року в електронному виді в якому прописано, що це помилково виписана податкова накладна яка не підтверджена первинними документами.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1 762 грн., що документально підтверджується квитанцією № 1177 від 02.02.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1 762 грн. підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.