Справа № П/811/61/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №П/811/61/16

адміністративне провадження №К/9901/30539/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2017 року у складі судді Притули К.М. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року у складі колегії суддів: Богданенка І.Ю. (головуючий), суддів: Уханенка С.А., Дадим Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - ліквідаційна комісія УМВС України в Кіровоградській області), Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - Управління поліції) та ліквідаційної комісії Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області від 6 листопада 2015 року № 383 о/с в частині звільнення з посади начальника сектору організації реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції міліції громадської безпеки УМВС України в Кіровоградській області та поновити на цій же посаді з 6 листопада 2015 року;

зобов'язати Управління поліції повторно розглянути заяву про прийняття на службу до поліції від 6 листопада 2015 року та прийняти з цього приводу відповідний наказ;

стягнути заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 6 листопада 2015 року по день поновлення на роботі.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 3 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року, відмовив у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів позивача щодо подання ним відповідного рапорту чи будь-яких інших доказів його волевиявлення на проходження служби в поліції. З огляду на те, що питання щодо подальшого проходження позивачем служби в органах національної поліції не було вирішено в порядку п. 9-10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв відповідно до вимог зазначеного закону.

Не погоджуючись із ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначені рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

На обґрунтування скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій безпідставно не було взято до уваги те, що його не було попереджено про звільнення у встановленому трудовим законодавством порядку, а також те, що він звертався до керівництва з приводу бажання надалі працювати в органах поліції.

У відзиві на касаційну скаргу Управління поліції зазначило, що рішення судів є законними та обґрунтованими, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що з 14 січня 2000 року по 6 листопада 2015 року ОСОБА_2 перебував на службі в органах внутрішніх справ.

6 листопада 2015 року наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №383 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону № 580-VIII та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_2, звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

Питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах поліції регулюється Законом № 580-VIII.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII, зокрема, пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18, набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон № 580-VIII опублікований в офіційному виданні "Голос України" 6 серпня 2015 року №141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 цього Закону набирають чинності з 7 серпня 2015 року.

Пунктом 8 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII, передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники МВС України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто з 6 серпня 2015 року позивач визнаний таким, що попереджений про можливе звільнення з через скорочення штатів.

Доказів того, що позивач надав згоду на прийняття його на службу до поліції судами попередніх інстанцій не встановлено. Це свідчить про те, що ОСОБА_2 не підтвердив свою згоду проходити подальшу службу в поліції.

Доводи позивача, що 6 листопада 2015 року ним подавався рапорт про перехід на службу до органів поліції, досліджувалися судами першої та апеляційної інстанцій і вони на підставі висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 7 квітня 2017 року дійшли висновку, що зазначений рапорт підписаний не позивачем, а іншою особою.

Перевіривши доводи та вимоги касаційної скарги, а також правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень і ухвалення нового судового рішення, визначені статтею 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відсутні.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII, який набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Відповідно до пунктів 9 - 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції (пункт 9).

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (пункт 10).

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону (пункт 11).

Аналіз наведених норм права дає підставі вважати, що однією з обов'язкових умов прийняття працівників міліції на службу до поліції є виявлення ними бажання проходити службу в поліції.

Згідно частини першої статті 69 КАС України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин), доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КАС України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин), обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як вірно зазначили суди попередніх інстанцій, виявлення бажання передбачає вчинення певних дій, у даному випадку це волевиявлення щодо подальшого проходження служби у формі заяви або рапорту, поданих у встановленому порядку. Саме такі докази можуть бути належними та враховані судом при прийнятті рішення. Доказів, які б свідчили, що позивач виявив бажання на прийняття його на службу до поліції не надано.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушення ними норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2017 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та ліквідаційної комісії Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду