Справа № 804/7570/17
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року м. Дніпросправа № 804/7570/17

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: судді-доповідача: Лукманова О.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.,

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (суддя Рябчук О.С., м. Дніпро, повний текст постанови складено 04.12.2017 року) у справі № 804/7570/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Лівобережної об'єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № 5459-15 від 08.06.2015 року; стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого транспортного податку у розмірі 25000 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 13647-13 від 29.08.2016 року; стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого транспортного податку у розмірі 25000 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, викладені висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначила, що в його власності перебуває автомобіль марки Land Rover модель Range Rover Sport, державний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, об'ємом двигуна 4999 куб. см. Рішення Дніпропетровської міської ради про встановлення транспортного податку було прийнято 28.01.2015 року, однак відповідно до податкового та бюджетного законодавства регулює сплату транспортного податку на 2016 рік а не на 2015 рік. Апелянт вказувала, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, про те, що транспортний податок встановлюється лише нормами ПК України, стягнення податку на думку суду першої інстанції не може залежати від рішень рад територіальних громад. Апелянт вказував, що зміни до ПК України відносно транспортного податку були прийняті 28.12.2014 року, тому відповідно до Бюджетного кодексу України такі зміни повинні розповсюджуватись не раніше 2016 року. Відносно сплати транспортного податку за 2016 рік, апелянтом вказувалось, що об'єктом справляння транспортного податку у 2016 році був транспортний засіб - легковий автомобіль, який використовується до 5 років, вартість автомобіля перевищує 750 мінімальних заробітних плат, що підтверджується даними з офіційного ресурсу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Однак, зміни до ст. 267 ПК України були прийняті у грудні 2015 року і виходячи з принципу стабільності податкового законодавства їх можна застосовувати лише з 01.01.2017 року. Рішення Дніпровської міської ради про встановлення транспортного податку було прийнято 13.07.2016 року та відповідно до податкового та бюджетного законодавства регулює сплату транспортного податку починаючи з 01.01.2017 року. Апелянт вказував, що Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів набрала чинності лише 19.02.2016 року, тобто станом на 01.02.2016 року норми Методики не були чинними і їх не слід застосувати при розрахунку вартості автомобіля позивача у 2016 році.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, однак, принцип стабільності застосовується лише у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків. Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не вносились зміни до елементів податків та зборів, ним запроваджено новий вид податку - транспортний податок, оскільки вказаний Закон набув чинності з 01.01.2015 року та ним не передбачено особливих умов сплати транспортного податку у 2015 році, то у спірному випадку базовим податковим періодом для сплати транспортного податку є 2015 рік. Суд першої інстанції вказував, що позивачем не доведено, що вартість його автомобіля становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Суд першої інстанції вказував, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач. Контролюючим органом під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення про нарахування транспортного податку позивачу за 2016 рік було належним чином встановлено вартість автомобіля, яка перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, взято за основу нормативний середньорічний пробіг автомобілів.

Відповідно до матеріалів справи, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 підтверджується дата реєстрації транспортного засобу 10.01.2014 року марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport», рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, за власником ОСОБА_2

Встановлено, що Лівобережною об'єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ТУ ДФС у Дніпропетровській області 08.06.2015 року було винесено податкове повідомлення-рішення № 5459-15, яким ОСОБА_2 нараховано транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. за 2015 рік.

Відповідно до квитанції № 0.0.428233372.1 від 28.08.2015 року ОСОБА_2 сплатив 25000 грн. з призначенням «транспортний податок з фізичних осіб», отримувач ТУ ДКСУ у Дніпропетровській області.

Лівобережною об'єднаної ДПІ м. Дніпропетровська ТУ ДФС у Дніпропетровській області 29.08.2016 року було винесено податкове повідомлення-рішення № 13647-13, яким ОСОБА_2 нараховано транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. за 2016 рік.

Відповідно до квитанції № 5247865 від 12.09.2016 року ОСОБА_2 сплатив 25000 грн. з призначенням «транспортний податок з фізичних осіб», отрмувач ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області.

Як встановлено судом, транспортний податок за 2016 рік ОСОБА_2 нараховано на підставі інформації з автоматизованої системи ДФС України та даних Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за якою легковий автомобіль марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport», 5,0 внутрішнього згорання, бензин, 2013 року випуску, має середню ринкову вартість станом на 29.11.2017 року 1618494,05 грн.

Відповідно до п.п. 267.1 - 267.6 ст. 267 ПК України (у редакції дійсній на час виникнення спірних правовідносин, 2015 рік) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів. Органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Поряд з тим, згідно п. 10.1, п. 10.2 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п. 12.3, пп. 12.3.4 п. 12.3, п. 12.5 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що транспортний податок є місцевим податком, розмір та порядок сплати якого встановлюється місцевою радою, у даному випадку Дніпропетровською міською радою. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 року не визначено розмір транспортного податку, установлено, що транспортний податок відповідно до Податкового кодексу України на 2015 рік. Відповідно до норм ст. 12 ПК України рішення міської ради підлягає застосуванню у наступному періоді що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). Отже, 2015 рік є плановим періодом, 2016 рік є бюджетним періодом.

Згідно зі ст. З Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти станом на 01.01.2015 року рішення про встановлення місцевих податків і офіційно оприлюднити їх до 15.07.2014 року.

Принцип стабільності закріплений у пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Передбачено, що органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку, однак не встановлено, яким чином Лівобережна об'єднана ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області отримала інформацію щодо легкового автомобіля ОСОБА_2

Порядок сплати податків повинен бути зрозумілий, неможливо без належного рішення місцевої ради на 2015 рік щодо транспортного податку встановлювати та стягувати такий податок у тому ж 2015 році. Зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно- правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Колегія суддів вказує, що Лівобережна об'єднана ДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області неправомірно винесла податкове повідомлення-рішення № 5459-15 від 08.06.2015 року з огляду на відсутність нормативного обґрунтування винесення податкового повідомлення-рішення щодо транспортного податку у 2015 році.

Відносно правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № 13647-13 від 29.08.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 267.1 - 267.6 ст. 267 ПК України (у редакції дійсній на час виникнення спірних правовідносин, 2016 рік) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» визначено розмір податку на 2016 рік, однак у разі невідповідності такого рішення бюджетному законодавству, податок стягується виходячи з норм Податкового кодексу України.

Згідно п. 4 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», який регулює календарні та бюджетні періоди застосування встановленого місцевою радою розміру транспортного збору у відповідному році.

Відповідно п. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються, виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

Згідно п. 1.13 Методики визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, інформація про середньоринкову вартість автомобіля розміщена на веб-сайті Мінекономрозвитку України, є офіційною та використовується для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно п. 1.4, п. 1.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Методика не застосовується для цілей віднесення автомобілів до об'єктів оподаткування.

Згідно п. 1, п.п. 11 - 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року, встановлюється механізм визначенню середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком. Коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів. Коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується. Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

З вище приведеного вбачається, що податковий орган є офіційним користувачем інформації, одержаної від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про середню ринкову вартість автомобіля, власник якого зобов'язаний сплачувати транспортний податок.

Отже, при розрахунку транспортного податку було використано вищевказану офіційну інформацію про середню ринкову вартість автомобіля ОСОБА_2 марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport», 2013 року випуску, відповідно до даних з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, за якою вартість легкового автомобіля марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport», 5,0 внутрішнього згорання, бензин, 2013 року випуску, має середню ринкову вартість станом на 29.11.2017 року 1618494,05 грн. яка складає 1618494,05 грн., що є більше 750 мінімальних заробітних. При розрахунку середньої вартості легкового автомобіля марки «Land Rover» модель «Range Rover Sport», 5,0 внутрішнього згорання, бензин, 2013 року випуску станом на час винесення податкового повідомлення-рішення середньоринкова вартість автомобіля буде більшою ніж станом на 29.11.201'7 року.

Колегія суддів вказує, що відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 року № 13647-13.

Законодавцем при зміні правил нарахування транспортного податку було завчасно внесено зміни до ПК України, передбачено випадки використання рішень міських рад при розрахунку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню. Скасуванню підлягає податкове повідомлення-рішення від 08.06.2015 року № 5459-15. З огляду на те, що ОСОБА_2 було сплачено 25000,00 грн. транспортного податку за 2015 рік на виконання податкового повідомлення-рішення від 08.06.2015 року № 5459-15, такі кошти підлягають поверненню, як помилково сплачені.

Оскаржуючи податкові повідомлення-рішення у судовому порядку, позивач користується своїм на оскарження рішення контролюючого органу, за результатами якого встановлюється протиправність спірних рішень відповідача. Сплачена позивачем сума податкового зобов`язання, визначеного неправомірним рішенням податкового органу є такою, що сплачена помилково та може бути повернута у встановлену податковим законодавством порядку (стаття 43 Податкового кодексу України).

Аналогічної позиції щодо допустимості оскарження податкових повідомлень-рішень у разі коли платником добровільно сплачено суми податкових зобов'язань, дотримується Верховний Суд у рішеннях від 27.02.2018 року у справі № 804/5264/17 та від 17.04.2018 року у справі № 808/3114/16.

ОСОБА_3 було добровільно сплачено суму нарахованого податку за 2016 рік, що підтверджується квитанцією № 5247865 від 12.09.2016 року з призначенням «транспортний податок з фізичних осіб».

Однак, згідно пункту 58.1 ст. 58 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Однак, колегія суддів зазначає, що у разі сплати позивачем добровільно суми за податковим повідомлення-рішенням від 08.06.2015 року № 5459-15, податкове повідомлення-рішення не слід вважати відкликаним.

Оскільки податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 року № 13647-13 було прийнято контролюючим органом правомірно, тому не підлягає стягненню сума транспортного податку, сплаченого позивачем за 2016 рік у розмірі 25000,00 грн.

Суду першої інстанції слід було звернути увагу на різне нормативне регулювання нарахування фізичним особам транспортного податку за 2015 рік та за 2016 рік. При винесенні судових рішень слід керуватись нормами податкового законодавства, діючими на момент винесення податкових повідомлень-рішень.

Згідно ч. 1, ч. 3 ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Ухвалюючи нове рішення вирішує питання про розподіл судових витрат. Судові витрати здійснені позивачем повертаються йому пропорційно до задоволенних позовних вимог.

При поданні адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 сплатив 15.11.2017 року судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.893244833.1.

При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір за подачу такої у розмірі 704,00 грн., що підтверджується квитанцією від 15.12.2017 року № 0.0.916611702.1.

Загальна сума судових витрат, які здійснені ОСОБА_2 складає 1344,00 грн. Виходячи з того, що Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом частково задовольняються його позовні вимоги, поверненню підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 672,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі № 804/7570/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 5459-15 від 08.06.2015 року Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 суму сплаченого транспортного податку у розмірі 25000 грн. (двадцять п'ять тисяч, 00 копійок), сплачену при виконанні податкового повідомлення-рішення № 5459-15 від 08.06.2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Здійснити новий розподіл судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 672,00 грн. (шістсот сімдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова