Справа № 524/9932/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №524/9932/16-а

адміністративне провадження №К/9901/30165/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Данилевич Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №524/9932/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Бойкової Анни Юріївни, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 серпня 2017 року, прийняту у складі головуючого - судді - Нестеренка С.Г. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: головуючого судді: Ральченка І.М., суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Бойко Анни Юріївни, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія АР № 178936 від 13 листопада 2016 року, прийняту інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бойковою А. Ю. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави.

2. Позовна заява мотивована відсутністю будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення. Крім того, позивач зазначив, що інспектор не роз'яснила йому прав та обов'язків, не вручила постанову про адміністративне правопорушення позивачу на місці.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 14 серпня 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області вирішив:

3.1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

3.2. Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 178936 від 13 листопада 2016 року, ухваленої інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бойковою Анною Юріївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави.

3.3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4.Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та порушено порядок прийняття оскаржуваної постанови.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 31 жовтня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

5.1. Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

5.2. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.08.2017р. по справі № 524/9932/16-а залишити без змін.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що при вирішенні питання про наявність складу зазначеного порушення мав бути встановлений факт створення позивачем перешкоди для руху маршрутному транспортному засобу, який почав рухатися, зокрема відібрані пояснення від водія вищезазначеного маршрутного транспортного засобу.

Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності не містить посилань на такі обставини, у ході судового розгляду відповідачами не надано інших доказів з приводу цього.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

8. Верховний Суд ухвалою від 7 травня 2018 року прийняв до провадження касаційну скаргу зазначену касаційну скаргу.

9. Позивач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

10.1 судом першої інстанції під час огляду відеозапису із нагрудної камери поліцейського встановлено, що адміністративне правопорушення відбулось 13.11.2016 року о 12год. 10хв., а фактично проступок було вчинено 13.11.2016 року 13год. 01хв., що постає з відеозапису проступку, оглянутого в судовому засіданні. Відповідно, висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності в матеріалах справи інформації про обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, є необґрунтованими.

10.2.Розбіжності щодо зазначеного в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення серії АР № 178936 від 13 листопада 2016 року часу вчинення проступку (12год.10хв.) та фактичного його вчинення (13год. 01хв.) жодним чином не спростовують факту порушення позивачем пункту 17.4 Правил дорожнього руху України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. 13.11.2016 року о 12 год. 10 хв., ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, в м. Кременчуці по просп. Лесі Українки, був зупинений інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Бойковою А. Ю.

12. Відносно позивача складено постанову, в якій зазначено, що ОСОБА_1, рухаючись на просп. Лесі Українки у населеному пункті, наближаючись до мікроавтобуса, що розпочав рух від позначеної зупинки, розташованого в «заїзному кармані», не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати можливість маршрутному транспортному засобу розпочати рух, чим порушив п.17.4 ПДР України.

13. За здійснення вищезазначених порушень ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

14. Вважаючи вищезазначену постанову незаконною та такою, що порушує її права і законні інтереси, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Конституція України.

15.1 Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Кодекс адміністративного судочинства України.

16.1 Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

16.2 Пункт 19 статті 4. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

16.3 Стаття 5. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

16.4 Стаття 19. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

16.5 Стаття 341. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

16.6 Стаття 77. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

17. Кодекс про адміністративні правопорушення України.

17.1 Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

17.2 Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

17.3 Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

17.4. Стаття 258. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

17.5 Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

17.8 Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

18. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

18.1 Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

20. Колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та порушення п.17.4 ПДР України, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України надано диски із відеозаписами адміністративного правопорушення 13.11.2016 р.

Із дослідженого у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій диску №1із відеозаписом (а.с.39) вбачається, що останній не містить запису безпосередньо вчинення позивачем правопорушення, а лише подальше оформлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно нього, починаючи з 12-00 год. 13.11.2016 р.

З огляду на зазначене суди дійшли обґрунтованого висновку, що даний відеозапис не може вважатися належним доказом вчинення правопорушення, оскільки не містить інформації про обставини скоєння самого адміністративного правопорушення.

За наслідками дослідження диску №2 із відеозаписом правопорушення (а.с.42) суд апеляційної інстанції встановив, що даний диск містить записи, датовані 10.11.2016 р., 23:25 год. та 23:32 год., із фіксацією події за участі іншого водія, іншого транспортного засобу, що не має відношення до даної справи.

Зважаючи на вищезазначене, беручи до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суди дійшли вірного висновку про недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Натомість, доводи касатора зводяться до переоцінки встановлених судами обставин у справі, а тому, в силу вимог статті 341 КАС України, не можуть бути предметом дослідження суду касаційної скарги.

21. Крім того, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що при вирішенні питання про наявність складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП України, та пунктом 17.4 ПДР України мав бути встановлений факт створення позивачем перешкоди для руху маршрутному транспортному засобу, який розпочав рух, зокрема, відібрані пояснення від водія такого маршрутного транспортному засобу.

Разом з тим, такі пояснення в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, а тому підстави для її задоволення відсутні.

22. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

23. Зважаючи на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

24. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

2. Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

Н.А. Данилевич