Справа № 804/1152/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2018 р. справа № 804/1152/18
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження (том 1, а.с. 2-3).
У судове засідання 04.04.2018 року прибув представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача надав письмове клопотання про розгляд адміністративної справи без його участі, у письмовому провадженні.
У судовому засіданні представник відповідача проти розгляду адміністративної справи у письмовому провадженні не заперечувала.
05.02.2018 року представником позивача було подано відповідь на відзив відповідача, до якого подано пояснення посадової особи, а саме, директора ОСОБА_1, який був відповідальним та супроводжував спірні операції з ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ». Також, представник зазначив, що для ведення господарської діяльності позивачем орендуються складське та офісне приміщення у місті Кам'янське. Щодо транспортування вантажу зазначено, що оскільки підприємство позивача є невеликим підприємством, транспортування вантажу, як правило, відбувається службовим автомобілем, що перебуває на балансі підприємства. У випадках, коли вантаж є габаритним, або вага якого не дозволяє транспортувати його легковим автомобілем, використовується відповідний причеп. Вага вантажу по спірним операціям та технічні характеристики автомобіля дозволяють транспортування вантажу за допомогою причепу, що спростовує посилання відповідача про відсутність в ТТН часу прибуття до місця призначення і часу вибуття з місця призначення після вантажно-розвантажувальних операцій, та не може слугувати підставами для висновків про безтоварність операцій. Зазначені відомості вносяться під час залучення перевізника, що надає останньому змогу розрахувати заробітну плату відповідного водія, тощо. Оскільки транспортування вантажу відбувалося власними силами позивача, внесення відповідних даних, на який посилається відповідач, не було обов'язковим. Також, представник позивача зазначає, що лише факт неповноти заповнення або неточності в заповненні первинних документів, у тому числі й ТТН, не може свідчити про нереальність господарської операції, та зазначив, що проведені по спірним операціям роботи щодо обробки металевих виробів не передбачають складання актів за формою КБ-2в, оскільки не віднесені до будівельних робіт, тобто, оброблені металеві вироби не є новоутвореними, тому, не потребують сертифікації, що також спростовує висновки, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 175, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та письмовій відповіді на відзив відповідача, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов та письмових поясненнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Так, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю науково-промисловий комерційний центр «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» 10.10.2003 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби за № 158, та перебуває на обліку в Кам'янській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Так, судом встановлено, що між ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» та ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ» у перевіряємий період було укладено договори виконання робіт по виготовленню (обробці) металевих виробів на давальницькій основі, та на виконання таких договорів здійснено господарські операції, що підтверджується укладеними договорами виконання робіт, підписаними податковими/товарно-транспортними накладними, актами приймання-передачі/готової продукції, актами прийму-передачі виконаних робіт, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, тощо.
Щодо господарських операцій ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» з ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ», судом встановлено, що 13.06.2016 року між ТОВ «ЗАВОД КОЛЬОРОВИХ МЕТАЛІВ», як постачальником, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як покупцем, було укладено договір поставки № 1/105 на товар, а саме: труба ДКРНП 19х1х2250 Л68 у кількості 1254 кг на суму 320718,02 грн. (з ПДВ). Позивач розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
22.02.2017 року ТОВ «ПРОМЛІТСПЛАВ», як постачальником, було поставлено ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як покупцю, товар, а саме: профіль алюмінієвий ПАС-1197/1750мм БП (труба 28x4 АД-0) у кількості 1205 шт. на суму 144744,60 грн. (з ПДВ). Позивач розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
12.01.2017 року між ТОВ «МАШРЕМПРИБОР», як виконавцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як замовником, укладено договір поставки № 1, відповідно до якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язок виготовити і поставити продукцію виробничо-технічного призначення відповідно до специфікації. Замовник поставляє виконавцю оребрені труби на трубні пучки кінцевого охолоджувача К-1500, Ч.1300.083СБ19 і на трубні пучки ВОТ229х2 компресора К-1500 Ч.1300.084СБ30А. Замовник поставляє виконавцеві трубу ДКРНМ 16x1x2000мм Л68 на трубний пучок ПП2-11-2-ІІ. Вищенаведена продукція була виготовлена та поставлена ТОВ «МАШРЕМПРИБОР» та сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
06.01.2017 року, між ПАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ», як покупцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як постачальником, укладено типовий договір на придбання технологічного обладнання № 089ЛО/374. 20.04.2017 року,на підставі договору позивачем поставлено ПАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» товар, а саме: трубний пучок кінцевого охолоджувача К-1500 у кількості 2 шт. та трубний пучок ВОТ229х2 компресора К-1500 у кількості 2 шт. на загальну суму 888000,00 грн. (з ПДВ). ПАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
20.03.2017 року між ТОВ «ОСОБА_2 ЗМІЦНЕННЯ «КАРБАЗ», як виконавцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як замовником, укладено договір на наданні послуг № 20.03/2017. Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати послуги по поверхневому зміцненню деталей замовника, шляхом їх хіміко-термічної обробки (карбонітрації) згідно з технічною документацією замовника. Згідно з п. 1.2. договору, загальна кількість та асортимент кожної партії деталей замовника, які підлягають термічній обробці, та термін обробки кожної партії, наведені в специфікаціях, як додаються до даного договору та є його невідємними частинами. Отриманий товар був переданий за договором на зміцнення (карбонітрацію), що підтверджується матеріалами справи.
02.02.2017 року між ПРАТ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ОСОБА_3», як покупцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як постачальником, було укладено договір поставки № 359, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та сплатити обладнання на умовах, згідно даного договору. Відповідно до п. 2.1. договору, кількість, номенклатура обладнання зазначаються в специфікаціях к даному договору, які є невідємною його частиною. Обладнання було поставлено на адресу ПРАТ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ОСОБА_3» та сплачено у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
13.06.2016 року між ТОВ «ЗАВОД КОЛЬОРОВИХ МЕТАЛІВ», як постачальником, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як покупцем, було укладено договір поставки №1/105. 03.05.2017 року, на підстав договору ТОВ «ЗАВОД КОЛЬОРОВИХ МЕТАЛІВ» поставило позивачу товар, а саме: труба ДКРНП 20x3x1300 М2 у кількості 2358 кг на суму 606015,43 грн. (з ПДВ). Позивач розрахувалося за поставлений товар у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
03.05.2017 року між ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ», як виконавцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» укладено договір виконання робіт № 170503. Загальна вартість договору складає 1313677,20 грн. (з ПДВ). Роботи по договору були виконанні ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ» та сплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
07.04.2017 року між ТОВ «МАШРЕМПРИБОР», як виконавцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як замовником, укладено договір поставки № 3, відповідно до якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язок виготовити і поставити продукцію виробничо-технічного призначення відповідно до специфікації. Замовник зобов'язуєтеся прийняти готову продукцію і оплатити її вартість. Відповідно до п. 1.2. договору, для виготовлення продукції за цим договором замовник зобов'язується поставити виконавцю на давальницьких умовах частину матеріалу, а саме, трубку в кількості, необхідної марки сталі і якості, відповідних технічної документації, вказаної в специфікаціях. Згідно специфікації № 1 від 07.04.2017 року до договору, сторони погодили відвантаження продукції на суму 2493648,00 грн. Вищенаведена продукція була виготовлена, поставлена ТОВ «МАШРЕМПРИБОР» та сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
06.01.2017 року між ПАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ», як покупцем, та ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», як постачальником, укладено типовий договір на придбання технологічного обладнання № 089ЛО/374. Відповідно до специфікації № 2 від 08.02.2017 року до договору, ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» передає, а ПАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» приймає та сплачує обладнання на загальну суму 5555136,00 грн. Позивач поставив, а ПАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, з вищенаведених документів чітко вбачається походження усіх ТМЦ, мета вчинення тих чи інших господарських операцій, економічне обґрунтовування вчинення таких операцій, що свідчить про реальність таких операцій та спростовує висновки податкового органу.
Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку», документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Згідно іншого листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України», судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 року №375/11/14-14 зазначено універсальний принцип розгляду податкових спорів, а саме: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Подібні правила судам варто застосовувати не лише щодо спірних рішень контролюючих органів, а також і при здійсненні оцінки належності первинних документів, податкових накладних, документів податкової звітності, що подається платниками податків тощо.
Питання формування податкового кредиту з податку на додану вартість врегульовано статтею 198 ПК України, згідно з п. 198.1. якої, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В силу п. 198.3. ст. 193 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
У відповідності до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін, в якій зазначаються обов'язкові реквізити визначенні даною статтею.
Пункт 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Слід зазначити, що всі суми, віднесені ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» до податкового кредиту, ґрунтуються на податкових накладних контрагентів, зареєстрованих в ЄРПН, що є єдиною підставою віднесення таких сум до податкового кредиту.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу
Згідно п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Із системного аналізу вказаних вище правових норм можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.
Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський обліку. У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закони України «Про бухгалтерський обліку і фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична і інші види звітності.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення».
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за №168/704), «первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.».
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Пунктом 2.4. вказаного Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, первинними документами позивача підтверджується реальність господарських відносин ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» з ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ», тому, суд робить висновок, що позивачем при визначення податкових зобов'язань не було порушено вимоги п. 198.3 ст. 198 ПК України при формуванні податкового кредиту за операціями ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ».
Реальність господарських операцій ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» з контрагентами, у тому числі з ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ», підтверджується наступними документами: договорами; видатковими накладними; товарно-транспортними накладними; податковими накладними; актами прийому-передачі матеріалів/готової продукції, актами прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг, довіреностями на отримання ТМЦ; сертифікатами якості, рахунками на оплату; платіжними дорученнями, листуванням, тощо.
Отримані від контрагентів товарно-матеріальні цінності, роботи та послуги були використані ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» у господарській діяльності, враховуючи, що видами діяльності позивача, серед іншого, є: код КВЕД 28.15 Виробництво підшипників, зубчастих передач, елементів механічних передач і приводів; код КВЕД 28.25 Виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування (основний); код КВЕД 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; код КВЕД 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
Щодо посилання відповідачем на аналізи ланцюгів походження ТМЦ контрагентів ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» від третіх осіб, можливість виконання таких робіт самостійно ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», відсутність чи наявність ресурсів у позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року №742/11/13-11, взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС», ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ» та інші контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, отже, за змістом Податкового кодексу України ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» та його контрагенти є окремими платниками податку на додану вартість.
Обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на податковий орган, у зв'язку із чим, відсутні підстави щодо позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг).
Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету або порушив податкову дисципліну, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Наведені висновки підтверджуються практикою Європейського Суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02). «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік. заява № 6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).
Таким чином, суд вважає висновки перевірки, які ґрунтуються на аналізах ланцюгів походження ТМЦ та результатів виконаних робіт/наданих послуг, придбаних ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» у свої контрагентів, у тому числі у ТОВ «ПРОММЕТАЛІНВЕСТ», зроблені без надання належної оцінки первинним документам, є безпідставними.
У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 ПК України та його узгодження.
Такий висновок у повній мірі кореспондується з положенням статті 61 Конституції України, згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що винесене позивачу податкове повідомлення-рішення форми "В4" № НОМЕР_1 від 31.01.2018 року на суму 285355,00 грн. є таким, що не відповідає положенням Податкового кодексу України, та підлягає скасуванню.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги ТОВ НПКЦ «ТЕХМАШКОМПЛЕКС» слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 4280,32 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 36 від 12.02.2018 року, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 4). Отже, судовий збір у сумі 4280,32 грн. підлягає поверненню позивачу.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4