Справа № 484/1443/18
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/1443/18
Провадження № 2-а/484/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2, до поліцейського Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області сержанта поліції ОСОБА_3, про оскарження рішення та дій субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи тим, що 25.03.2018 року о 15:00 годині, виконуючи роботу як працівник ПП «Автомагістраль», керуючи транспортним засобом «міні-навантажувач» н.з. 339-51 КА на автодорозі Глеваха-Обухів був звинувачений поліцейським Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області сержантом поліції ОСОБА_3 у проведенні дорожніх робіт без погодження з Національною поліцією України, а також у необладнанні місця проведення дорожніх робіт відповідними засобами організації дорожнього руху, тобто у порушенні п. 32.1 та п. 1.5 ПДР України. Поліцейським винесено постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення серії БР № 071408 та серії БД № 071409 від 25.03.2018 року, відповідно до ч. 36 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Зазначені постанови вважає незаконними, просить їх скасувати і закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що не являється субєктом вказаних правопорушень, так як є найманим працівником підприємства, яке обслуговує дорогу і виконує дорожні роботи; не являється посадовою особою вказаного підприємства, яка повинна узгоджувати проведення дорожніх робіт. Крім того, інспектор не вказав, який конкретно нормативно-правовий акт він порушив, адже 140 КУпАП є бланкетною нормою.

Відповідач повідомлений своєчасно і належним чином про розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання поштових повідомлень та відміткою про направлення електронною поштою ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками до неї. Відзиву на позов та доказів відповідач не надав.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2018 року о 15:00 годині ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «міні-навантажувач» н.з. 339-51 КА на автодорозі Глеваха-Обухів був звинувачений поліцейським Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області сержантом поліції ОСОБА_3 у тому, що він проводив дорожні роботи без погодження з Національною поліцією України; місце проведення дорожніх робіт не обладнав відповідними засобами та іншими засобами організації дорожнього руху, тобто порушив п. 32.1 та п. 1.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідачем винесені постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача у справах про адміністративні правопорушення серії БР № 071408 та серії БД № 071409 від 25.03.2018 року, якими накладено адміністративне стягнення відповідно до ч. 36 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 510 грн. за ч. 2 і ч. 3 ст. 140 КУпАП, що підтверджується копіями зазначених постанов.

Однак, належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, викладені в оскаржуваних постановах обставини не підтверджені; не зазначено жодних доказів вчинення позивачем правопорушень. Не надано таких доказів і суду. Таким чином, достовірність викладених у постанові обставин викликає сумнів.

Частиною 2 ст. 140 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях.

Частиною 3 ст. 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в тому числі за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць провадження робіт.

Такі норми є бланкетними, однак в оскаржуваних постановах про притягнення до адміністративної відповідальності поліцейським не зазначено нормативно-правових актів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, які на його думку, порушив позивач.

Крім того, п. 32.1. ПДР України складається із підпунктів «а», «б», «в», однак поліцейським у постанові про адміністративне правопорушення серії БР № 071408 від 25.03.2018 року не зазначено, який саме підпункт п. 32.1. ПДР України порушив ОСОБА_1

В оскаржуваній постанові не зазначене точне місце вчинення правопорушення кілометр автодороги Глеваха-Обухів, на якому було виявлене порушення п. 32.1. ПДР України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є найманим працівником ПП «Автомагістраль», а не його посадовою особою. Він обіймає посаду машиніста землерийно-фрезерної самохідної машини пятого розряду і за своїми посадовими обовязками не наділений повноваженнями погоджувати з уповноваженим підрозділом Національної поліції України проведення дорожніх робіт, тобто не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КУпАП.

За таких обставин суд визнає, що обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 140 КУпАП не конкретне, в ньому не зазначені всі ознаки обєктивної сторони вказаного правопорушення, а сам ОСОБА_1 не являється субєктом такого правопорушення.

Так само у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 140 КУпАП не зазначено конкретно нормативно-правових актів, які порушив ОСОБА_1 і не наведено підстав, за яких він мав виконувати вимоги таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 77 КАС України, передбачає, що обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобовязаний довести правомірність складання ним постанов про притягнення позивача до відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесених постанов, відповідачем у встановлений строк суду не надані.

Не надання відповідачем відзиву на позовну заяву без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України.

За наведених обставин суд дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 140 КУпАП, а тому постанови про накладення адміністративного стягнення, щодо позивача є протиправними та підлягають скасуванню, а адміністративні справи закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 241, 242, 244-246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанови серії БР № 071408 та серії БД № 071409 від 25.03.2018 року, винесені поліцейським Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області сержантом поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.05.2018 року.

СУДДЯ: