Справа № 824/13/18-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/13/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

08 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Торохтій Л.Л.,

представника відповідача: Зайцевої Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року (повний текст якого складено 01 лютого 2018 року у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДФС в Чернівецької області від 14.11.2017 року № 000087 в сумі 17000 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_3 судові витрати - судовий збір в сумі 640, 00 (шістсот сорок гривень 00 копійок ), сплачений згідно квитанції № 0.0.925007680.1 від 23.12.2017 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що позивач здійснював продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії, а саме 28.09.2017 року здійснив реалізацію пива на загальну суму 136 грн., чим порушив ст.15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Оскільки термін дії ліцензій ФОП ОСОБА_3 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 69 від 21.09.2016 року діяв з 28.09.2016 року по 28.09.2017 року, то останній день дії ліцензії закінчився 27.09.2017 року. Враховуючи викладене, відповідач зазначає про правомірність рішення про застосування фінансових санкцій від 14.11.2017 року № 000087 у розмірі 17000 гривень.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що він отримав ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер 69 від 21.09.2016 року, термін дії ліцензії з 28.09.2016 року до 28.09.2017 року.

Таким чином, позивач вважає, що вказана ліцензія діяла 28.09.2016 року, а тому здійснюючи торгівлю алкогольними напоями 28.09.2017 року, він не порушив вимоги ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідно застосування відповідачем фінансових санкцій в сумі 17000 гривень є безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, дата запису - 25.02.2015 року, номер запису 0003897(а.с.11).

Позивач здійснював господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 ресторан "ІНФОРМАЦІЯ_1" на підставі ліцензії (роздрібна торгівля алкогольними напоями (пивом), виданої Головним управлінням ДФС в Чернівецькій області та зареєстрованої 21.09.2016 року, реєстраційний номер ліцензії 69, термін дії - з 28 вересня 2016 року до 28 вересня 2017 року (а.с. 8).

На підставі направлень № 1969 від 23.10.2017 року (а.с. 25) та №1970 від 23.10.2017 року (а.с. 26) та на підставі наказу про проведення фактичної перевірки № 307/ФП від 23.10.2017 року (а.с. 24) працівниками фіскального органу проведено фактичну перевірку ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1

25 жовтня 2017 року за результатами проведення перевірки складений акт про результати проведення перевірки, згідно якого встановлені порушення позивачем вимог ст.15 ЗУ від 19.12.1995 року "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", в частині продажу алкогольних напоїв без наявності ліцензії, а саме 28.09.2017 року реалізовано пиво на загальну суму 136,00 гривень (під час спливу строку дії ліцензії) (а.с.5).

01 листопада 2017 року позивачем подано заперечення до акта про результати проведення фактичної перевірки від 25 жовтня 2017 року, згідно з яким просив відмінити акт та повідомити про дату та час розгляду заперечень до акту (а.с. 32-34).

09 листопада 2017 року відповідачем надано лист про результати розгляду заперечень до акту перевірки, згідно якого заперечення позивача визнанні необґрунтованими, а висновки викладені в акті перевірки такими, що відповідають вимогам чинного законодавства (35-36).

14 листопада 2017 року на підставі вказаного акту ГУ ДФС в Чернівецькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000087, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17000 гривен за порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (а.с.9).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена наявність у позивача порушення торгівлі алкогольними напоями (пивом) без наявності ліцензії, а відтак, рішення про застосування фінансових санкцій, прийняте відповідачем необгрунтовано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон №481).

Згідно частини 1 статті 17 Закону №481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу 5 частини 2 вказаної статті 17 Закону №481, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З наведених правових норм вбачається, що обов'язковою умовою для застосування контролюючим органом штрафної санкції передбаченої абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481, є продаж, зокрема, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії.

Відповідно до частини 11 статті 15 Закону №481, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія (спеціальний дозвіл), згідно з абз. 25 ст.1 Закону №481, - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з частини 17 статті 15 Закону №481, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Пунктом 25 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 1996 р. N 493 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається: на лицьовому боці, зокрема, термін дії.

При цьому, ні Закон №481, ні вищезазначений Тимчасовий порядок не містить норм, які б встановлювали правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом, з метою застосування Закону №481.

Так, згідно положень статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Згідно зі частиною 1 статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 № ETS N 076, строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

Статтею 2 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 № ETS N 076 визначено, що для цілей цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 № ETS N 076, якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції що видана позивачу ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами № 69 діяла до 24 години 28 вересня 2017 р.

Таким чином, здійснена позивачем 28.09.2017 року роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами є правомірною, оскільки вчинена в межах терміну дії ліцензії виданої Головним управлінням ДФС в Чернівецькій області та зареєстрована 21 вересня 2016 року, реєстраційний номер ліцензії 69 відповідно, термін дії якої - з 28 вересня 2016 року до 28 вересня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, податкове рішення про застосування фінансових санкцій від 14 листопада 2017 року №000087, прийняте Головним управлінням ДФС в Чернівецькій області необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Статтею 109.1. Податкового Кодексу України встановлено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Колегія суддів вважає, що суми фінансових санкцій за актом перевірки не є наслідком його протиправних дій в розумінні статті 109.1. Податкового Кодексу України. Зокрема, зворотне не доведене відповідачем у визначений законом спосіб, а відповідні висновки сформовано внаслідок довільного трактування не в користь платника податків відповідних норм чинного податкового законодавства та фактичних обставин.

Пунктами 4.1.4 та 4.1 презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Що стосується посилання апелянта на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 16.04.2014 року по справі № 6-24цс14, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки обставини викладені в даній постанові стосуються кредитних правовідносин і не є тотожними з підстав наведених вище.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 травня 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Драчук Т. О.