Справа № 607/3373/18
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2018 Справа №607/3373/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №208661 від 20 лютого 2018 року, якою його визнано винним за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що відповідачем не вірно кваліфіковано його дій за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки по мобільному телефону він не розмовляв і докази зворотного - відсутні. За таких обставин, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно та необґрунтовано, без з'ясування дійсних обставин справи, а тому просить її скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав суду письмову заву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача УПП у Тернопільській області ДПП Кондрат Л.Р. в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч.9 ст. 205 КАС України, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №208661 від 20 лютого 2018 року, ОСОБА_1 20 лютого 2018 року керуючи транспортним засобом «Citroen C 4» номерний знак НОМЕР_1, в місті Тернополі, рухаючись по вул.Поліській під час руху користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефоні, чим порушив вимоги п. 2.9.д. ПДР України.

Вказаною постановою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до письмових заперечень долучено диск із відеофіксацією з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції та з автореєстратора патрульного автомобіля. Водночас, ознайомившись із вказаним відеозаписом, судом встановлено, що останній не містить зображення щодо користування водієм засобами зв'язку під час руху транспортного засобу, а отже належні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, відсутні. З огляду на викладене, наданий відеозапис жодним чином не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №208661 від 20 лютого 2018 року слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись п.п. 1.3, 1.9, 9.8 ПДР України, ст.ст. 121, 251, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст.1, 8, 9, 20, 77, 205, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №208661 від 20 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк