Справа № 2-а-8779/11
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8779/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2011 року суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Сухаревич З.М. розглянувши у скороченому проваджені справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними i стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги по Закону України "Про соціальний захист дітей війни", -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва) про визнання дій неправомірними щодо невиплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги передбаченою Законом України «Про соціальний захист дітей війни» і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги.

В своєму позові позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" він має статус дитини війни, а відповідач, в порушення вимог цього закону, не проводить належних йому, згідно законодавства, виплат з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на порушення відповідачем чинного законодавства, просив суд винести рішення, визнати неправомірними дії відповідача - УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, нарахувати i виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2011р. по 30.06.2011р. у сумі 1063,80 грн., а також з розрахунку 30% мінімальної пенсії за віком у подальшому.

Відповідач надав письмові заперечення на позов, в яких посилався на відсутність законодавчого визначення мінімального розміру пенсії за віком для громадян, яким пенсію слід підвищувати відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відсутність законодавчо визначеного механізму нарахування та виплати цієї соціальної допомоги, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.

Крім того, відповідач надав витяг з особливого рахунку ОСОБА_1 з якого вбачається, що позивачу здійснювалася щомісячна виплата підвищення пенсії як oco6i, яка має статус «дитини війни» і зазначив, що нарахування відбувалися на підставі ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" № 2195 в редакції Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». За письмовою заявою просив розглянути справу у відсутність представника відповідача, в задоволені позову відмовити.

Суд, керуючись статтею 183-2 КАС України, розглянув справу в скороченому провадженні без виклику сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали, обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195 від 18.11.2004р. (далі - Закон №2195 ) позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни та перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, отримує пенсію за віком та має правовий статус «дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлені Законом №2195.

Відповідно до ст. 6 Закону №2195 дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.22 Конституції України права i свободи людини i громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпаними. Конституційні права i свободи гарантуються i не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За положеннями чинного законодавства України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058 -IV, іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виплачував щомісячно позивачу, як дитині війни, підвищення до пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону №2195, який має вищу юридичну силу.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" покладено на УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва за місцем проживання позивача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про бездіяльність відповідача щодо невиконання законодавчо визначеного обов'язку здійснити за вказані періоди виплату надбавки до пенсії позивачу у розмірі, встановленому ст. 6 Закону № 2195.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №3491 від 14.06.2011 року було встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, та вищезазначений Закон набрав чинності 19.06.2011 року.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва по невиконанню з 25.02.2011 р. по 19.06.2011 р. приписів статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про нарахування відповідачем доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, я ком у надані такі повноваження. Стосовно позовних вимог щодо подальших виплат на користь позивача щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, позивач не надав суду доказів, що на час подання позову відповідач мав намір в майбутньому порушувати його права.

Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову, не можуть бути прийняті до уваги та слугувати підставою для відмови в задоволенні у повному обсязі вимог позивача, оскільки особливий статус «дітей війни» та обумовлені цим Законом державні соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами (ч.2 ст. 3 Закону №2195).

На підставі до ч. I ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають поверненню з місцевого бюджету, а саме з управління Державного Казначейства у м. Миколаєві понесені ним судові затрати у розмірі 3,40грн. На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 69-71, 160, 162, 183-2, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними i стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги по Закону України "Про соціальний захист дітей війни - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії відповідача УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва та зобов'язати перерахувати i виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни за період з 25.02.2011року по 19.06.2011року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч.1 ст.28 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично сплачених сум.

Повернути з місцевого бюджету - Управління Державного Казначейства у м. Миколаєві позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40грн.

В задоволені іншій частини позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає чинності через 10 днів з моменту проголошення. Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок, передбачений ст. 186 КАС України.

Головуючий суддя З.М.Сухаревич