Справа № 819/1534/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/634/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Гуцман Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 819/1534/17 (головуючий суддя Подлісна І.М., постанову оголошено 11:45 м. Тернопіль) за адміністративним позовом Фермерського господарства «Кадуб» до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство «Кадуб» (позивач) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області ( відповідач) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення (форми «Н») № від 06 квітня 2017 року, яким позивачу визначено штраф у розмірі 33666,68 грн. за затримку термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 336666,8 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Контролюючим органом 17 березня 2017 року проведена камеральна перевірка даних Єдиного реєстру податкових накладних ФГ «Кадуб» за грудень 2016 року, за результатами якої складено Акт перевірки №667/19-00-12-01/7/31877963 від 17.03.2017. Перевіркою встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ - 336666,8 грн. На підставі Акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення (форми «Н») № від 06 квітня 2017 року. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки позивач вживав усіх заходів для реєстрації ПН №35/2 від 29 грудня 2015 року в ЄРПН та 13 січня 2017 року перерахував грошові кошти на свій рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ. 13 січня 2017 року надіслав податкову накладну №35/2 до ДФС України засобами телекомунікаційного зв'язку, однак отримав квитанції в електронній формі, згідно з яких податкова накладна не прийнята у зв'язку з тим, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ліміту на рахунку ПДВ продавця.

Таким чином, позивач вважає, що господарство вживало усіх необхідних заходів для реєстрації податкових накладних, однак податкова накладна №35/2 не прийнята з вини ДФС України та Державної казначейської служби України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 819/1534/17 позов задоволено частково. Податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 06 квітня 2017 року визнано протиправним та скасовано. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь фермерського господарства «Кадуб» понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить таку скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити повністю. Зокрема апелянт зазначає, що податковим органом при проведенні перевірки ФГ «Кадуб» встановлено несвоєчасну реєстрацію ПН від 29 грудня 2016 року №35/2 на загальну суму ПДВ 336666,8 грн. Граничний термін реєстрації ПН припав на 13 січня 2017 року, в той час як позивачем вказані податкові накладні зареєстровані 14 січня 2017 року, тобто позивачем порушено термін реєстрації податкових накладних. У зв'язку з виявленим порушенням до позивача у відповідності до пункту 120-1 статті 120-1 ПК України застосовано штраф у розмірі 10 відсотків від суми ПДВ, а саме - 33666,68 грн.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує.

Відповідач явку повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 17 березня 2017 року проведена камеральна перевірка даних Єдиного реєстру податкових накладних ФГ «Кадуб» за грудень 2016 року, за результатами якої складено Акт про результати камеральної перевірки даних Єдиного реєстру податкових накладних за грудень 2016 року ФГ «Кадуб» № 667/19-00-12-01/7/31877963 від 17.03.2017 (Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ - 336666,8 грн. На підставі Акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення (форми «Н») № від 06 квітня 2017 року, за яким позивачу за затримку термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків корегування до податкових накладних на 1 календарний день на суму ПДВ - 336666,08грн., застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 33666,68 грн.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з наступного.

Підприємством доведено, що ним було вжито заходів щодо реєстрації ПН №35/2 від 29.12.2016 в ЄРПН 13 січня 2017 року, тобто в строки, визначені пунктом 201.10 статті 201 ПК України, однак, збій роботи ЄРПН призвів до порушення позивачем строків реєстрації спірної накладної. А відтак, податкове повідомлення-рішення (форми «Н») № від 06 квітня 2017 року є протиправним та підлягає до скасування.

Щодо позовної вимоги про визнання дій Головного управління ДФС у Тернопільській області - протиправними, суд першої інстанції вірно зазначив, що в цій частині слід відмовити, оскільки контролюючий орган при винесенні спірного податкового повідомлення - рішення виходив з акту перевірки та інформації бази даних ДФС, в якій містилась інформація про те, що ПН №35/2 від 29.12.2017 зареєстрована в ЄРПН 14.01.2017, тобто з порушенням строків передбачених ПК України. Таким чином, на момент винесення спірного рішення контролюючий орган діяв - правомірно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з положеннями статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки - перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Таким чином, метою камеральної перевірки є виявлення в інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які свідчать про допущені платником податків порушення термінів реєстрації податкових накладних, відповідальність за що передбачена статтею 120-1 ПК України.

Так, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість та пункт 11 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено абзацом 8 такого змісту: «З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування».

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем 29 грудня 2016 року була виписана податкова накладна №35/2 на суму ПДВ 336666,08 грн.

У відповідності до вимог абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України останнім днем реєстрації вищезазначених податкових накладних в ЄРПН було 13 січня 2017 року.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків регулює Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), (далі - Порядок № 569).

Відповідно до пункту 2 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку.

Пунктом 12 Порядку № 569 визначено, що якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок (в тому числі на додаткові електронні рахунки).

На електронні рахунки (в тому числі додаткові електронні рахунки) не можуть перераховуватися кошти із спеціальних рахунків.

Таким чином, з наведених норм випливає, що для реєстрації податкової накладної в ЄРПН платник податків зобов'язаний перерахувати зі свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ суму коштів, достатню для реєстрації таких податкових накладних.

Як вже зазначалось раніше, 13.01.2017 підприємство зареєструвало в ЄРПН податкову накладну №35/2 від 29.12.2016, однак документ не було прийнято ДФС України, у зв'язку із тим, що сума ПДВ в податковій накладній перевищувала ліміт на рахунку ПДВ продавця.

Однак в матеріалах справи наявні платіжні доручення № 2 та № 3 від 13 січня 2017 року, відповідно до яких позивач поповнив електронний рахунок на суму 747 495,00 грн. Зазначена інформація також відображена в базі даних ДФС України. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підприємством вжито всіх необхідних заходів для реєстрації ПН №35/2 від 29.12.2016.

Підсумовуючи зазначене, враховуючи закріплене п.109.1 ст.109 ПК України поняття податкового правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що за відсутності змоги зареєструвати податкові накладні заявлені позивачем вчасно, з незалежних від нього причин та бездіяльності податкових органів, які не забезпечили своєчасне відображення у вищевказаній системі відомостей згідно з чинними нормами закону, Товариство не вчинило правопорушення, відповідальність за яке передбачене п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, що в свою чергу не може бути підставою для застосування відповідальності до позивача.

Вказане в сукупності спростовує покликання скаржника на порушення Господарством термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та правомірності застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 819/1534/17- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.