Справа № 805/1803/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 р. Справа№805/1803/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- скасування Рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області від 26.12.2017 року №50/376 ;

- скасування Рішення Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.01.2018 року;

- зобов'язання Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплачувати, ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Список №1) з 04.01.2018 року, з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком №1 з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року на посаді "кварцеплавильника" в Костянтинівському державному підприємстві Завод "Автоскло" ім. К.Т.Бондарева,-

ВСТАНОВИВ:

07.03.2018 року позивачем направлено адміністративний позов, який надійшов на адресу суду 13.03.2018 року, з позовними вимогами до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач-2) про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування позовним вимог зазначив, що оскільки він набув право на пенсію за вислугою років на пільгових умовах, звернувся до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак, комісією з питань підтвердження стажу роботи на пільгових умовах при ГУ ПФУ в Донецькій області було прийнято рішення №50/376 від 26.12.2017 року про відмову у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року, також рішенням Костянтинівського ПФУ від 12.01.2018 року відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю пільгового стажу. З зазначеним не згоден, оскільки має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Список №1), відповідачем зазначений факт не прийнято до уваги, оскільки неможливо провести перевірку обґрунтованості видачі довідки пільгового стажу, у зв'язку з чим пільговий стаж не зараховано. Вважає, що відповідач таким чином порушує його право на отримання пенсії на пільгових умовах.

07.05.2018 року відповідачем-2 надано відзив на позовну заяву, де зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню, позивач дійсно звернувся до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак ним надано пільгові довідки які неможливо перевірити, оскільки підприємство де працював позивач ліквідовано, правонаступник відсутній, крім того, документи з кадрових питань Костянтинівського державного підприємства «Завод «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева до архівного відділу Костянтинівської міської ради не надходили, в період з 23.02.2011 року по 10.03.2011 року невстановленою особою здійснено крадіжку архіву підприємства, за таких обставин рішеннями відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку. З огляду на вищевказане вважає, що не порушив прав позивача та діяв в межах наданих йому законами та нормативними актами повноважень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1), громадянин України, перебуває на обліку Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області - органи виконавчої влади, які в даних правовідносинах здійснюють повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатні здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою та відповідними документами про призначення пенсії на пільгових умовах пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Список №1).

Оскільки підприємство, де працював позивач ліквідовано та правонаступники відсутні, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» підтвердження стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років здійснюється комісією.

Так, Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області №50/376 від 26.12.2017 року відмовлено у підтвердженні періоду роботи на пільгових умовах за Списком №1 з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року на посаді "кварцеплавильника" в Костянтинівському заводі «Автоскло», у зв'язку з тим, що надані довідки виписані більш ранньою датою, ніж звернення за підтвердженням пільгового стажу та з огляду на зазначене є неможливим здійснити перевірку обґрунтованості видачі наданих документів.(а.с.13)

Аналогічні підстави викладені у Рішенні про відмову в призначені пільгової пенсії Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.01.2018 року.(а.с.15-16)

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі- Закон № 1058).

Відповідно до статті 26 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1058, винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами пунтку першого частини другої статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За змістом статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Позивачем заявлені вимоги про зарахування до пільгового стажу період роботи з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року.

Судом встановлено та вбачається з трудової книжки НОМЕР_2:

- запис №11 від 16.06.1988 року позивач переведений до цеху 18 кварцеплавильником 4 розряду відповідно до наказу № 115 від 16.06.1988 року;

-запис від 19.0.1994 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням відповідно до наказу № 31 від 16.02.1994 року.

Підставою для не зарахування до пільгового стажу роботи спірного періоду в даній справі є надання позивачем довідок від Костянтинівського державного підприємства «Завод «Автоскло» ім.. К.Т. Бондарева, які виписані більш ранньою датою ніж звернення до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, підприємство ліквідовано та відсутні правонаступники, отже є неможливим перевірити обґрунтованість зазначених довідок.

Відповідно до довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №40/12 від 09.12.2010 року наданої Заводу «Автоскло» ім. К.Т. Бондарева, вбачається, що у період з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року позивач виконував роботи скляного виробництва за посадою "кварцеплавильника", підстава видачі Наказ№411 від 25.07.1994 року «Про атестацію робочих місць» (а.с.23)

Відповідно до вищезазначеного наказу№411 від 25.07.1994 року вбачається, що посада "кварцеплавильника" була атестована у 1994 році.(а.с.24-33)

Згідно з п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядку застосування списків), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 Порядку застосування списків зазначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п. 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу.

Суд зауважує, що право позивача на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці, проведеною на робочому місці у 1994 році, до 21.08.1992 року атестація робочих місць законом не передбачалась, однак відсутність атестації робочого місця позивача у спірний період роботи з 22.08.1992 року по 19.02.1994 року, не є підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду до пільгового стажу, оскільки в даний період позивач місце праці не змінював.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 03.05.2018 року № 352/1840/14-а (2а/352/83/14) провадження № К/9901/5403/18.

Отже, враховуючи вищезазначене, належним підтвердженням (доказом), що позивач, у період з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року працював на посаді "кварцеплавильника" в Костянтинівському державному підприємстві Завод "Автоскло" ім. К.Т.Бондарева, що дає йому право на призначені пенсії на пільгових умовах - є записи в його трудовій книжці (а.с. 19-20), що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через відсутність можливості перевірити обґрунтованість наданої пільгової довідки та підтвердження періоду роботи на підприємстві, яке ліквідовано без правонаступника.

Оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/ theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthersv. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Суд вважає, що відповідачем неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування позивачу до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоди роботи з 16.06.1988 року по 19.02.1994 року на посаді "кварцеплавильника" в Костянтинівському державному підприємстві Завод "Автоскло" ім. К.Т.Бондарева. Однак, враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов'язання відповідача-1 повторно розглянути заяву з врахуванням вищенаведених обставин.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі. Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем-2 не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого спірного рішення. Відповідачем-1 взагалі не надано відзиву на позовну заяву.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог яке полягає у скасуванні рішень про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 469,33 грн(75%).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ( вул. Ціолковського, 25, м. Костянтинівка, Донецька область, 85113), Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області ( вул.. Генерала Батюка,8,м. Слов'янськ, Донецька область, 84112) про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області від 26.12.2017 року №50/376

Визнати протиправним та скасувати Рішення Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.01.2018 року;

Зобов'язати Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (Список №1) від 04.01.2018 року, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (РНОКПП 37544278) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 66 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (РНОКПП 13486010) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 66 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 07.05.2018 року.

Суддя Христофоров А.Б.