Справа № 804/3409/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
11 травня 2018 р.Справа №804/3409/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року, винесену Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці на підставі акту інспекційного відвідування № ДН-362/263/АВ від 03 квітня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 111169 (сто одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять) гривень за порушення вимог ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст. 12, 33 Закону України «Про оплату праці», пунктів 4, 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078 на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1).
Також, разом із адміністративним позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить: зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року, відповідно до якої, заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровскій Корольовим К.В. на підставі акту інспекційного відвідування ДН-362/263/АВ від 03 квітня 2018 року на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), на підставі ст.ст. 259, 265 КЗпП України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 34 Закону України про місцеве самоврядування, п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою КМУ №509 від 17 липня 2013 року, накладено штраф у розмірі 111169 (сто одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять) гривень за порушення вимог ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст. 12, 33 Закону України «Про оплату праці», пунктів 4, 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року.
В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем з посиланням на абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а отже є виконавчим документом і пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби. Правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваної постанови відповідача буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи. При цьому, у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог про її скасування, заявнику доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити порушені права та повернути кошти (майно), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання оскаржуваної постанови.
Дослідивши заяву та матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із частиною 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Вичерпний перелік підстав для зупинення виконавчих дій встановлено ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження"
Так, згідно до ч. 1 ст. 34 вказаного Закону України виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:
1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;
2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;
3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;
4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);
5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 15 цього Закону;
6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;
7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостимпункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;
8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;
9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);
11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов'язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
З матеріалів справи вбачається, що постановою № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111169 грн.
Постанова підлягає виконанню з моменту її складання з 23.04.2018 року.

Строк для самостійного виконання зазначеної постанови - протягом одного місяця з дня прийняття постанови.

Постанова є виконавчим документом і пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови.

Відповідно до ч.7 ст.26 "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Згідно із ч.2 ст.27 вказаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Враховуючи те, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці а також те, що зазначена постанова є виконавчим документом і пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови, суд вбачає очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки у разі подання Головним управлінням Держпраці постанови № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року

до Державної виконавчої служби для примусового виконання, на рахунки позивача буде накладено арешт та стягнуто виконавчий збір.

За таких обставин, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року до набранням законної сили судовим рішенням по вказаній справі.

Суд зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову є своєчасними, відповідають предмету позову, є співрозмірними із заявленими вимогами, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, а їх невжиття може унеможливити ефективний захист прав позивача, призвести до заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 157, 156, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Забезпечити позов у адміністративній справі №804/3409/18 шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими особами до винесення рішення по вказаній справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена. Роз'яснити заявнику та іншим сторонам у справі, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. Неклеса