Справа № П/811/413/15
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

Київ

справа №П/811/413/15

касаційне провадження №К/9901/5033/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін Приватного підприємства «Трансфудсервіс» (далі - Підприємство) на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.07.2015 (суддя - Нагібіна Г.П.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 (головуючий суддя - Олефіренко Н.А., судді - Білак С.В., Шальева В.А.) у справі за позовом Приватного підприємства «Трансфудсервіс» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Підприємство звернулось до суду із позовом до Інспекції, у якому просило визнати незаконним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.07.2013 № 211231503 (в редакції ухвал Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2015 про повернення заяви про уточнення позовних вимог та про роз'єднання позовних вимог).

На обґрунтування зазначених позовних вимог Підприємство послалося на те, що Інспекція не набула права на проведення документальної позапланової перевірки, оскільки наказ та направлення на проведення перевірки не були вручені Підприємству, акт перевірки на адресу Підприємства не надсилався.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 21.07.2015 позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Інспекції від 10.07.2013 № 211231503, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість, в частині 11832,00 грн. - за основним платежем та 2958,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи Підприємства щодо необізнаності про проведення перевірки та отримання її результатів є безпідставними, оскільки рукописні записи та підписи на повідомленні та копії наказу про проведення перевірки від імені директора Підприємства виконані бухгалтером Підприємства, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи від 16.06.2015 №805. Також, суд виходив з того, що факти виявлених у акті перевірки порушень Підприємством вимог законодавства щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість, знайшли своє підтвердження частково.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 30.09.2015 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що предметом спору у даній справі є скасування податкового повідомлення-рішення лише з підстав порушення Інспекцією процедури та порядку проведення перевірки, з огляду на що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позовні вимоги за встановленого факту дотримання Інспекцією процедури та порядку проведення перевірки.

Підприємство оскаржило рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 24.11.2015 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та рішення суду апеляційної інстанції не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України та не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, оскільки у висновку судової почеркознавчої експертизи від 16.06.2015 №805 вказано, що підписи, зокрема, на повідомленні та копії наказу про проведення перевірки від імені директора Підприємства виконані не директором, а іншою особою, що свідчить про те, що скаржник не був повідомлений про проведення перевірки у визначеному законодавством порядку.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.05.2018 прийняв касаційну скаргу Підприємства до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 08.05.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 01.07.2017 Інспекція, керуючись підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пунктами 79ґ1, 79.2 Податкового кодексу України, прийняла наказ № 1302 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємства, який був отриманий посадовою особою Підприємства.

На підставі вказаного наказу Інспекція провела документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань щодо правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість з контрагентами за період: жовтень, листопад, грудень 2012 року, січень, лютий, березень 2013 року, за результатами якої склала акт 7/11-23-15-02/36200255 від 07.07.2013, за висновками якого Підприємством не було дотримано вимог пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки Інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення від 10.07.2013 № 211231503, яким збільшила Підприємству суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 26150,00 грн., у тому числі: 20920,00 грн. - за основним платежем, 5230,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки встановлені у статті 79 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 79.1 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України щодо пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Висновком експерта судової почеркознавчої експертизи від 16.06.2015 №805, призначеної ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.05.2015, встановлено, що рукописні записи «Ейсмонт О.П. директор ПП «Трансфудсервіс»», якими заповнені відповідні графи розписки про отримання повідомлення про проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки, виконані Тухватулліною В.В., яка з 15.10.2012 призначена на посаду бухгалтера Підприємства згідно наказу № 24-к від 15.10.2012.

Таким чином, доводи Підприємства, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015, оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Підприємства підлягає залишенню без задоволення, а постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Трансфудсервіс» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна