Справа № 826/5581/16
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/117
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 травня 2018 року 15:36 № 826/5581/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

3-я особа Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

Про визнання протиправними дій по складанню та затвердженню акту опису майна від 25.032016 № 8, відмови, відображеної в листі від 24.03.2016 № 6455/10/28-10-23-26 та зобов'язання вчинити дії,

Суддя О.В.Головань

Секретар А.Ю.Бєсєда

Представники:

Від позивача: Дубчак С.Є. - п/к (дов. від 23.08.17 р.), Мануілова Я.І. - п/к (дов. від 23.08.17р.),

Від відповідача: Вістяк О.М. - п/к (дов. від 19.12.17 р.), Омельчук В.В. - п/к (дов. від 30.12.17 р.), Норець В.М. - п/к (дов. від 09.01.18 р.), Павлович Д.М. - п/к (дов. від 22.02.18 р.)

Від 3-ї особи: не з'яв.

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про

визнання протиправними дії Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників по складанню та затвердженню акту опису майна Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" у податкову заставу від 25.03.16 р. №8;

визнання протиправною відмови Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, відображену у листі від 24.03.16 р. №6455/10/28-10-23-26 по включенню природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку у 2006 році в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м до опису майна у податкову заставу;

зобов'язання Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників здійснити опис природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку у 2006 році в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м у податкову заставу.

В судовому засіданні 11.05.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (код 00135390, 0453, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5) перебуває на обліку як платник податків у Офісі великих платників податків Державної податкової служби.

31.10.14р. Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників (правонаступником якого є Офіс великих платників податків Державної податкової служби) винесено податкову вимогу №296-25, якою визначено загальну суму податкового боргу платника податків - Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 31.10.14р. в розмірі 28 500 065, 95 грн., а також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу, відповідно до якого вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків - Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", в порядку ст. 89 Податкового кодексу України.

22.03.16р. Центральним офісом на ім'я Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" направлено лист №6089/10/28-10-23-26 "Про надання переліку ліквідних активів", яким у відповідності до вимог статей 20, 89, 91 Податкового кодексу України зобов'язано у термін до 24.03.16р. о 16.00 надати податковому керуючому, призначеному наказом № 109 від 03.02.15р., перелік активів ПАТ "Укрнафта". Також зазначеним листом повідомлено про те, що в разі ненадання переліку активів у встановлений строк, відповідно до пункту 89.5 статті 89, статті 91 Податкового кодексу України будуть вжиті заходи щодо опису майна (готової продукції), на яке платник набуде права власності у майбутньому.

Листом №10/720 від 23.03.16р. "Про надання інформації щодо ліквідного майна Товариства, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу" Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" надало перелік активів для опису для опису у податкову заставу, а саме - природний газ обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м. загальною вартістю 13 607 913 884,40 грн. До листа додано акти закачки газу в ПСГ на 11 арк., копії судових рішень у справі №6/521 та копію листа НАК "Нафтогаз України" від 10.07.15 р. №14/2-1330.

Попередньо Центральним офісом направлено Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" листа №31473/10/28-10-23-26 від 04.09.15р. "Про надання інформації", щодо підтвердження наявності у підземних сховищах природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м. та можливість опису зазначеного природного газу в податкову заставу.

Листом №14-6457/12-15 від 17.09.15р. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повідомила Центральний офіс про те, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", постанов Кабінету Міністрів України №1729 від 27.12.01 "Про забезпечення споживачів природним газом" та №421 від 25.04.08р. "Деякі питання фінансово-господарської діяльності Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", розпоряджень Кабінету Міністрів України №328-р від 16.05.07р. "Про затвердження прогнозного балансу надходження та розподілу природного газу на 2007 рік", №57-р від 09.01.08р. "Про затвердження прогнозного балансу надходження та розподілу природного газу на 2008 рік" та №58-р від 09.01.08р. "Про закупівлю природного газу, видобутого ВАТ "Укрнафта" у 2006-2007 роках", природний газ в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м., видобутий ПАТ "Укрнафта" у 2006 році, був використаний населенням у 2007-2008 роках та документально не оформлений.

24.03.16р. Центральним офісом на ім'я Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" було складено лист №6544/10/28-10-23-26 "Про надання переліку ліквідних активів", в якому з посиланням на лист Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" № 14-6457/12-15 від 17.09.15р. зазначено про те, що станом на 24.03.16р. у нього відсутні підстави для опису природного газу в обсязі 2 061 805 104,0 куб.м., виділеного ПАТ "Укрнафта" у податкову заставу листом № 10/270 від 23.03.16р., та запропоновано у термін до 25.03.15р. о 12.00 надати податковому керуючому, призначеному наказом № 109 від 03.02.15р., перелік активів ПАТ "Укрнафта" для подальшого їх опису у податкову заставу.

Листом № 10/742 від 23.05.16р. Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" у відповідь на лист №6544/10/28-10-23-26 від 24.03.16р. надало перелік активів для опису для опису у податкову заставу, а саме - природний газ в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м. загальною вартістю 13 607 913 884,40 грн. та повідомило про те, що інформація щодо обсягу природного газу в ПСГ ПАТ "Укртрансгаз", в тому числі, і газу ПАТ "Укрнафта", отримана МГУ ДФС у 2015 році від НАК "Нафтогаз України", не є офіційними даними щодо обсягу природного газу, який може бути наданий в податкову заставу.

25.03.16р. Центральним офісом складено акт опису майна № 8, відповідно до якого проведено опис в податкову заставу 320 свердловин на родовищах західного регіону України відповідно до переліку, наведеного в акті. Супровідним листом № 6562/10/28-10-23-26 від 25.03.2016 зазначений акт направлено позивачу.

Також 28.03.16р. Центральним офісом на ім'я ПАТ "Укртрансгаз" направлено лист №6581/10/28-10-23-26 щодо підтвердження наявності у підземних сховищах природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805,134 тис.куб.м.

Листом №5073/6-004 від 01.04.16р. ПАТ "Укртрансгаз" повідомило про те, що оскільки у ПАТ "Укрнафта" у 2007-2008 роках в підземних сховищах газу була відповідна кількість природного газу ПАТ "Укрнафта" видобутку 2006 року для подальшого споживання цих обсягів газу населенням, а також враховуючи факт визначення здійснення відбору цих обсягів газу з ПСГ відповідними розпорядженнями Кабінету Міністрів України про затвердження річних планових балансів надходження та розподілу природного газу на вказані періоди, були вжиті дії щодо оформлення споживання обсягів газу ПАТ "Укрнафта" видобутку 2006 року як такі, що відібрані Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з ПСГ ПАТ "Укртрансгаз" та спожиті населенням у 2007-2008 роках відповідно до протокольного рішення Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №41 від 26.04.08р., з огляду на що серед обсягів природного газу, які знаходяться на зберіганні в ПСГ ПАТ "Укртрансгаз", обсяги природного газу ПАТ "Укрнафта", зазначені у запиті від 28.03.16р., відсутні.

Листом № 9348/10/28-10-17-02-26 від 22.04.16р. Центральний офіс повідомив Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" з посиланням на лист №5073/6-004 від 01.04.16р. ПАТ "Укртрансгаз" про відсутність підстав для опису природного газу в обсязі 2 061 805,134 тис.куб.м, виділеного у податкову заставу листом № 10/742 від 25.03.16р.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" - вважає рішення та дії відповідача щодо опису майна у податкову заставу протиправними з таких підстав.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено процедуру опису майна у податкову заставу та право власності позивача шляхом безпідставної відмови від опису добровільно наданого платником податків ліквідного майна, оскільки Податковим кодексом України не встановлено порядок визначення ознак майна, що підлягає опису в податкову заставу. Таке майно має відповідати вимозі щодо ліквідності згідно п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України.

Оскільки податковим законодавством не встановлено порядок визначення майна, що передається в податкову заставу, позивач має право самостійно надати податковому керуючому документи, необхідні для опису майна в податкову заставу, що відповідає також ст. 319, 321 ЦК України, ст. 134 ГК України, і що тягне за собою обов'язок контролюючого органу прийняти відповідне майно.

Позивачем на письмові вимоги відповідача надано майно для опису та документи на підтвердження права власності на майно - визначений обсяг природного газу.

Зважаючи на те, що природний газ є замінною річчю, яка має лише родові ознаки, будь-які заперечення третіх осіб щодо наявності 2 061 805,134 тис.куб.м природного газу ПАТ "Укрнафта" в ПСГ не є законними підставами для відмови в його видачі.

Зокрема, позивач посилається на загальновідому інформацію асоціації Європейських операторів підземних газових сховищ, згідно якої станом на 20.03.16 р. загальний обсяг природного газу в підземних сховищах ПАТ "Укртрансгаз" становив 9 052 млн.куб.м, а на 27.03.16 р. - 8 655 млн.куб.м.

Щодо позиції НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" про відсутність природного газу у зв'язку з фактом його споживання населенням України, то вказані обставини були предметом розгляду під час розгляду справи №6/521 господарського суду м. Києва, і згідно судового рішення, що набуло законної сили, відбір природного газу в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м. ПАТ "Укрнафта" не проводився, розпорядження ним не відбулося.

Вказаний природний газ обліковується у позивача як матеріальний актив за субрахунком 26.3 "Газ товарний горючий природній" рахунку 26 "Готова продукція", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.11.99 р. №291.

Висновки суду у вказаній справі, а також в інших справах щодо природного газу в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м. ПАТ "Укрнафта" видобутку 2006 р., є обов'язковими до виконання згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ч. 2 ст. 14 КАС України.

Відповідно, у відповідача не було підстав не приймати запропонований обсяг газу у податкову заставу.

Також позивач посилається на порушення відповідачем принципу презумпції правомірності рішень платника податку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4, п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, а також вихід відповідачем за межі своїх повноважень, оскільки п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України містить перелік випадків, за яких контролюючий орган та його посадові особи можуть на власний розсуд описати майно платника податків, самостійно його визначивши, і ситуація з позивачем до цього переліку не входить.

В додаткових поясненнях позивач посилається на той факт, що для опису запропонованого обсягу природного газу як замінної речі, що має лише родові ознаки, у податкову заставу достатньо поданих позивачем документів, що було вчинено під час опису у податкову заставу 155 060 тон нафти згідно акту від 02.06.16 р. №26.

Відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів наявності у нього майна, яке може бути передане у податкову заставу, оскільки наданих позивачем доказів - актів закачки газу в ПСГ, судових рішень у справі №6/521 - недостатньо для встановлення цього факту, тоді як такими доказами мають бути акти приймання-передачі природного газу, оформлені згідно п. 5.2.2 наказу НАК "Нафтогаз України" від 26.03.01 р. №79 "Про затвердження Порядку доступу до газотранспортної системи", які не надані.

Зокрема, відповідач посилається на ту обставину, що право позивача розпоряджатися видобутими корисними копалинами обмежене Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", якими передбачено продаж всього природного газу власного видобутку підприємствами, частка держави у статутному фонді яких перевищує 50%, для потреб населення, і відповідачу надано докази фактичного використання природного газу в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м. ПАТ "Укрнафта" видобутку 2006 року для потреб населення, про що зазначено у листах №14-6457/12-15 від 17.09.15р. НАК "Нафтогаз України" та №5073/6-004 від 01.04.16р. ПАТ "Укртрансгаз".

Про відсутність у позивача вказаного майна зазначено на сайті позивача - у оприлюдненій фінансовій звітності як за 2015 рік, так і за 2016 рік, оскільки вказаний газ обліковується як нематеріальний актив, який являє собою право на стягнення платежів з НАК "Нафтогаз України" за природний газ, вироблений та фізично переданий до газотранспортної системи України протягом 2006-2015 років. Група обліковує ці нематеріальні активи за вартістю видобутку та виробництва фізично переданого, але юридично не реалізованого природного газу.

До зупинення виконання судового рішення відповідач вживав заходи для його виконання, зокрема, звертався до ПАТ "Укртрансгаз" для забезпечення доступу та надання інформації для опису майна в податкову заставу. За результатами виходу 04.04.17 р. податкового керуючого до ПАТ "Укртрансгаз" складено акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим, що свідчить про відсутність у нього можливості описати майно, яке фізично відсутнє.

За таких обставин запропоноване для передачі у податкову заставу майно не може бути визнане ліквідним і, відповідно, знаходитися у податковій заставі.

Також щодо права самостійно визначати майно, що описується у податкову заставу, відповідач посилається на дискреційний характер цього повноваження, відсутність обов'язку звертатися до платника для визначення переліку такого майна.

3-я особа - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" - надала пояснення щодо позовних вимог, у яких проти їх задоволення заперечила з таких підстав.

3-я особа посилається на неможливість виконання рішення господарського суду м. Києва від 20.01.11 р. №6/521, про що 3-ю особою неодноразово повідомлявся орган стягнення під час примусового виконання вказаного судового рішення ВП №44213473.

Також неможливість виконання судового рішення у вказаній справі підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 19.12.17 р., згідно якої закрито кримінальне провадження №0013340 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 382 КК України (умисне невиконання наказу господарського суду м. Києва від 27.05.14 р. №6/521 про зобов'язання НАК "Нафтогаз України" включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою ПАТ "Укрнафта" від 25.10.10 р. №6ПГ-12/5546.)

У вказаній постанові в якості підстави для закриття кримінального провадження зазначено відсутність складу кримінального правопорушення.

3-я особа зазначає, що природний газ обсягом 1 544 070, 386 тис.куб. м видобутку 2006 року та 517 743, 748 тис.куб.м видобутку квітня-червня 2006 р. (загальний обсяг 2 061 805, 134 тис. куб.м.) на виконання вимог ст. 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.01 р. №1729 "Про забезпечення споживачів природним газом" був спожитий населенням України в період опалювального сезону 2007-2008 років.

Крім того, рішення господарських судів у справах №6/521 та №6/489 не встановлюють обставини наявності в підземних сховищах газу ПАТ "Укртрансгаз" природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805, 134 тис.куб.м., оскільки зі змісту вказаних рішень у справі №6/521 вбачається, що предметом у справі є зобов'язання не чинити перешкод у розпорядженні майном ПАТ "Укрнафта", а не встановлення наявності відповідної кількості газу у газосховищах; зі змісту рішень у справі №6/489 вбачається, що ними було зобов'язано ПАТ "Укртрансгаз" підписати та направити позивачу договір зберігання природного газу, тоді як будь-яких інших обставин не встановлювалося, а природний газ видобутку квітня-червня 2006 року у обсязі 517 734, 748 тис.куб.м. взагалі не був предметом розгляду.

Оскільки в предмет доказування у вказаних справах не входили обставини встановлення наявності чи відсутності природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805, 134 тис.куб.м власного видобутку 2006 року, то висновки у вказаних господарських справах не можуть враховуватися адміністративним судом для доведення вказаної обставини.

Згідно з інформацією ПАТ "Укртрансгаз" наявний ресурс природного газу ПАТ "Укрнафта" станом на 01.01.18 р. становить 15 075, 287 тис.куб.м., з яких застава в якості фінансового забезпечення - 10 316, 140 тис.куб.м., а в січні 2018 р. ПАТ "Укрнафта" заявлено відбір природного газу в обсязі 4 219, 147 тис.куб.м.

3-я особа зазначає, що природний газ ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805, 134 тис.куб.м власного видобутку 2006 року не є ліквідним активом в розумінні ст. 89 Податкового кодексу України, оскільки контролюючий орган не в змозі погасити за рахунок його реалізації податковий борг позивача. Відповідно, контролюючий орган правомірно не включив вказаний обсяг газу до акту опису майна у податкову заставу.

Разом з тим, у випадку опису та наступної реалізації вказаного обсягу газу у податкову заставу, це призведе до відбору газу інших власників.

Згідно постанови Верховного Суду України від 24.10.17 р. підставами для скерування справи на новий розгляд зазначено наступне.

У справі, яка розглядається, суди, мотивуючи свої рішення щодо наявності у позивача майна, яке може бути передане у податкову заставу, послались на судові рішення, які набрали законної сили, а саме: рішення господарського суду міста Києва від 20 січня 2011 року у справі № 6/521, залишене в силі постановою Вищого господарського суду України від 19 травня 2014 року, та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 грудня 2009 року у справі № 6/489, залишену без змін постановою Вищого господарського суду України від 24 лютого 2010 року, і, тим самим, спростували факти, на які послалась ДФС, відмовляючи включити природний газ ПАТ "Укрнафта" власного видобутку 2006 року в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м до опису майна у податкову заставу.

Доводи, на які послалися суди на обґрунтування своїх рішень, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують наявність у підземних сховищах ПАТ "Укртрансгаз" природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м та правомірність відмови ДФС щодо включення вказаного обсягу природного газу до опису майна у податкову заставу.

Так, суди попередніх інстанцій безпосередньо під час розгляду справи не дослідили належним чином обставини, що підтверджують або спростовують фактичну наявність природного газу ПАТ "Укрнафта" у підземних сховищах ПАТ "Укртрансгаз".

Окрім того, залишено поза увагою вимоги пункту 91.3 статті 91 ПК в частині наявності/відсутності у податкового керуючого можливості провести опис майна платника податків у податкову заставу та здійснити перевірку стану його збереження.

При цьому, оскільки обставини у справі, яка розглядається, пов'язані із правовідносинами суб'єктів господарювання щодо зберігання спірного майна, то суди мали встановити чи, необхідна при проведенні податковим керуючим опису майна та перевірки його зберігання участь ПАТ "Укртрансгаз", а відтак і необхідність участі в справі ПАТ "Укртрансгаз" для з'ясування обставин і щодо виконання рішень господарських судів, і щодо наявності у сховищах спірного природного газу, що належить на праві власності ПАТ "Укрнафта", на момент виникнення у позивача права на податкову заставу.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення учасників по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно матеріалів справи та пояснень учасників по справі станом на березень 2016 р., як і станом на час прийняття рішення у справі Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" має заборгованість зі сплати податків і зборів згідно податкової вимоги №296-25 від 31.10.14 р., і контролюючий орган має право вживати передбачені законодавством заходи щодо погашення наявної податкової заборгованості, зокрема, і шляхом передачі майна у податкову заставу.

Передача майна у податкову заставу є обмеженням права власності в розумінні ст. 1 протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, проте, вказане обмеження підпадає під застереження, передбачене аб. 2 ст. 1 протоколу №1, згідно якого попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно усталеної практики Суду другий параграф ст. 1 протоколу №1 має оцінюватися у світлі принципу, викладеного у першому реченні ст. 1 протоколу №1 (див. між іншим, вищевикладене AGOSI рішення, ibid.). Відповідно, втручання має досягати "справедливого балансу" між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту індивідуальних прав. Важливість досягнення цього балансу відображена у структурі ст. 1 протоколу №1 у цілому, включаючи другий параграф: таким чином, має бути розумне відношення пропорційності між застосовуваними засобами та переслідуваною метою (п. 62 рішення ЄСПЛ у справі GASUS DOSIER- UND FЦRDERTECHNIK GmbH v. THE NETHERLANDS (заява №15375/89) http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-57918

Тобто, здійснення державою контролю за користуванням майном для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів підлягає загальному обмеженню щодо дотримання вимог пропорційності, і не є необмеженим за своїм характером.

Згідно пп.14.1.155 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Правове регулювання застосування інституту податкової застави передбачено ст.ст. 88-95 Податкового кодексу України.

Згідно п. 88.1, 88.2 ст. 88 Податкового кодексу України (в редакції станом на березень 2016 р.) з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: 89.1.2 несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно п. 89.2 ст. 82 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Згідно п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 91.3 ст. 91 Податкового кодексу України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Правила призначення та звільнення, функції та повноваження податкового керуючого, а також порядок складання ним акта опису майна, яке передається у податкову заставу, та акта перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим регулюється Порядком призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого, затвердженим наказом міністерства доходів і зборів України від 10.10.13 р. №578 (чинний станом на березень 2016 р.), а також Порядком застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.13 р. №572 (чинний станом на березень 2016р.).

Вказані положення Податкового кодексу України не регулюють з достатньою чіткістю питання визначення конкретного переліку майна, що передається в податкову заставу згідно акту опису майна, оскільки крім п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України про те, що до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу, вказане питання жодним чином не врегульоване.

Вказане свідчить про невідповідність законодавства в цій частині вимогам щодо якості закону, що є складовою частиною права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції, а саме - чинні положення національного законодавства мають бути достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (пп. 147 рішення ЄСПЛ у справі BRONIOWSKI v. POLAND від 22.06.04 р., заява №31443/96, http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-61828).

При цьому, суд не може погодитися з відповідачем, який зазначає, що вказане положення Податкового кодексу України фактично означає наявність у контролюючого органу дискреційних повноважень щодо визначення переліку такого майна, тобто, його визначення на власний розсуд, якщо є вибір між різним майном, балансова вартість якого покриває суму податкового боргу.

Подібне тлумачення права контролюючого органу визначати перелік майна для опису у податкову заставу суперечить вищевказаному принципу пропорційності, якому також має відповідати здійснення державою контролю за сплатою податків і зборів, включаючи стягнення податкового боргу.

В даному випадку відповідачем забезпечено право позивача запропонувати майно для передачі у податкову заставу, про що свідчать звернення від 22.03.16р. №6089/10/28-10-23-26 "Про надання переліку ліквідних активів" та від 24.03.16р. №6544/10/28-10-23-26 "Про надання переліку ліквідних активів", і що за відсутності формального обов'язку направляти такі звернення, відповідає вищевказаному принципу пропорційності при здійсненні відповідачем своїх повноважень.

В свою чергу, скерування платнику податків відповідних звернень створює у контролюючого органу обов'язок розглянути надані платником пропозиції та відмовити у прийнятті запропонованого майна у податкову заставу виключно у передбачених законодавством підставах, а не на власний розсуд.

Зокрема, згідно змісту вищеперерахованих положень Податкового кодексу України, у прийнятті запропонованого майна у податкову заставу може бути відмовлено, якщо запропоноване майно, -

не перебуває у власності платника податків (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права;

балансова вартість якого не відповідає сумі податкового боргу платника податків;

визначене пп. 87.3.7 п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України, іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій;

неліквідне майно.

В даному випадку, на думку суду, відповідачем не надано належних доказів наявності вказаних обставин, що виключали би можливість прийняття запропонованого майна у податкову заставу, а саме.

Листом №10/720 від 23.03.16р. "Про надання інформації щодо ліквідного майна Товариства, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу" Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" надало до переліку активів для опису у податкову заставу, а саме - природний газ в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м. загальною вартістю 13 607 913 884,40 грн. - докази його передачі (закачки) до ПСГ, а також докази, а також копії судових рішень у справі №6/521.

З приводу вказаних доказів суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи та пояснень учасників по справі природний газ обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м. видобутку 2006 року ПАТ "Укрнафта" є предметом тривалих судових супречок між ПАТ "Укрнафта", ПАТ "Укртансгаз" та НАК "Нафтогаз України", що підтверджується змістом судових рішень, копії яких залучені до матеріалів справи.

Зокрема, згідно рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.11р. у справі №6/521 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" до Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зобов'язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду міста Києва від 19.05.14р., обставини перебування природного газу позивача власного видобутку 2006 року в обсязі 2 061 805,134 тис. куб.м. в підземних сховищах газу та газотранспортній системі Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" підтверджені первинними документами, поданими суду позивачем, та встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.09 р. по справі № 6/489, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.02.10р.

Згідно вказаного судового рішення -

зобов'язано дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не чинити перешкод відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м., у тому числі у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

зобов'язано дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" виконати заявку відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" від 25.10.10 р. №6ПГ-12/554а, шляхом здійснення дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його відкритому акціонерному товариству "Укрнафта", з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2061805,134 тис.куб.м.;

зобов'язано публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" від 25.10.10 р. № 6ПГ-12/554а.

Оскільки судами вже неодноразово встановлювалися обставини закачки до ПСГ природного газу власного видобутку ПАТ "Укрнафта" 2006 року обсягом 2061805,134 тис.куб.м., то під час розгляду справи адміністративним судом відсутні підстави та необхідність робити це повторно, тоді як висновки суду у справі №6/521 (як і інших судових рішень, що набули законної сили), є обов'язковими для адміністративного суду в силу положень ст. 78 КАС України.

Згідно ч. 4, 5, 7 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

В даному випадку факт перебування природного газу позивача власного видобутку 2006 року в обсязі 2 061 805,134 тис. куб.м. в підземних сховищах газу та газотранспортній системі Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", встановлені під час розгляду справи господарського суду м. Києва №6/521, є обов'язковими для адміністративного суду під час розгляду даної справи.

При чому, мова йде саме про факти, а не про їх правову оцінку, яка для суду обов'язковою не є.

Суд не може погодитися з 3-ю особою, яка, посилаючись на формулювання позовних вимог у справах №6/521 та №6/489 господарського суду м. Києва, зазначає про неохоплення предметами позовних вимог встановлення факту наявності природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805,134 тис. куб.м. в підземних сховищах ПАТ "Укртрансгаз", оскільки згідно змісту судових рішень у вказаних справах для їх розгляду по суті необхідно було встановити цей факт, і у випадку його невстановлення підстави для задоволення позовних вимог були відсутні.

При чому, під час розгляду вказаних справ суд встановлював факт закачки до ПСГ природного газу ПАТ "Укрнафта" 2006 р. видобутку у певному обсязі, неподачу ПАТ "Укрнафта" заявок на його використання, відсутність інших підстав для правомірного використання вказаного обсягу газу, що означає його наявність його у ПСГ ПАТ "Укртрансгаз".

За таких обставин суд при розгляді адміністративної справи не вважає за необхідне повторно встановлювати ті самі обставини, в тому числі, повторно надавати оцінку поясненням 3-ї особи щодо обставин та підстав використання природного газу ПАТ "Укрнафта" для потреб населення.

Складовою частиною принципу верховенства права є res judicata, тобто принцип остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Перегляд в порядку нагляду не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відхилення від цього принципу можливе тільки, коли воно спричинене незалежними і непереборними обставинами.

Вказаний усталений принцип, зокрема, відображений у рішеннях ЄСПЛ (п. 62 рішення по справі BRUMГRESCU v. ROMANIA, заява №28342/95 від 28.10.99 р. http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-58337, п. 92 рішення по справі SVETLANA NAUMENKO v. UKRAINE, заява №41984/98, від 09.11.04 р. http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-67357, пп. 52 - 56 рішення по справі RYABYKH v. RUSSIA заява №52854/99, від 24.07.03 р. http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-61261.

Суд зазначає, що вказаний принцип може бути порушений навіть за відсутності формального перегляду рішення, якщо встановлені у попередньо розглянутих справах факти не будуть визнаватися судом або їм буде надаватися інше тлумачення.

Також суд зазначає, що правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 24.10.17 р., не ставить під сумнів обов'язковість посилань адміністративного суду в якості преюдиції на факти, встановлені іншими судовими рішеннями, тоді як наголошує на тому, що ці доводи не є вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують наявність у підземних сховищах ПАТ "Укртрансгаз" природного газу ПАТ "Укрнафта" в обсязі 2 061 805,134 тис. куб. м.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Якщо позивач посилається на те, що природний газ є замінною річчю, яка має лише родові ознаки, і сама по собі наявність у ПСГ природного газу у обсязі, що перевищує 2 061 805,134 тис.куб.м, свідчить про можливість його передачі у податкову заставу та можливу реалізацію, то 3-я особа посилається на необхідність наявності у ПСГ природного газу видобутку саме ПАТ "Укрнафта", який у необхідному обсязі відсутній згідно наданої інформації про облік природного газу.

Суд зазначає, що питання неможливості виконання судового рішення у справі №6/521 за відсутності достатнього обсягу природного газу ПАТ "Укрнафта" також було предметом розгляду в суді за заявами про роз'яснення судового рішення.

Зокрема, в ухвалі господарського суду м. Києва від 18.01.16 р. у справі №6/541 за заявою ПАТ "Укртрансгаз" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва №6/521 від 20.01.11 р. зазначено наступне.

Задовольняючи позов ВАТ "Укрнафта" та зазначаючи в рішенні спосіб і порядок його виконання, суд не визнав належним та допустимим здійснюваний відповідачами облік та відбір природного газу позивача як газу «невизначеного власника» та підтвердив за ВАТ "Укрнафта" облік 2061805,134 тис.куб.м. природного газу видобутку 2006 року.

Встановлений судом спосіб і порядок виконання рішення визначає необхідність боржнику відновити та відобразити у власному обліку природного газу спірні обсяги газу - 2061805,134 тис.куб.м. ПАТ "Укрнафта".

Фактична наявність природного газу в Єдиній газотранспортній системі України додатково забезпечує можливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 по справі № 6/521.

При цьому, можливий дисбаланс природного газу в Єдиній газотранспортній системі України при виконанні рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 може бути вирішений боржниками самостійно.

З огляду на зазначене факти викладені в листі № 14-6457/12-15 від 17.09.15р. Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" спростовуються фактами встановленими рішенням суду, яке набрало законної сили та в матеріалах справи наявні докази на підтвердження факту того, що станом на 25.03.16р. відповідач був обізнаний про вказані обставини.

Посилання відповідача на лист ПАТ "Укртрансгаз" № 5073/6-004 від 01.04.2016 не приймаються судом до уваги з огляду на те, що викладене у вказаному листі спростовується висновками рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521, яке набрало законної сили.

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено наступне: "Суд критично оцінює доводи відповідачів щодо не можливості задоволення вимог позивача в силу того, що заявлені обсяги природного газу позивача в ПСГ та ГТС відповідача-1 відсутні, оскільки факт наявності газу встановлено рішеннями суду у справах № 6/489 та № 32/290.

Листом об'єднаного диспетчерського управління відповідача-1 від 24.11.2010 р. №64-2156/2 щодо руху природного газу, видобутого ВАТ "Укрнафта", який був поданий відповідачем-1 та наявний в матеріалах справи, підтверджується факт закачування до ПСГ відповідача-1 1544070,386 тис.куб.м. природного газу позивача видобутку 2006 року.

Належних та допустимих доказів відсутності в ПСГ та ГТС відповідача-1 2061805,134 тис.куб.м. природного газу позивача видобутку 2006 року суду не подано."

В будь-якому випадку, під час розгляду справи адміністративним судом суду не надано додаткових доказів на підтвердження неможливості виконання судового рішення у справі №6/521.

Зокрема, виконавче провадження ВП №44213701, що перебуває на виконанні Печерського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, триває, накладені державним виконавцем штрафи на боржника - ПАТ "Укртрансгаз" - за невиконання судового рішення не скасовані, про що свідчить, в тому числі, зміст постанови Верховного Суду від 20.02.18 р. у справі №6/521, якою відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Укртрансгаз" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Постановою в.о.керівника Київської місцевої прокуратури №10 від 13.03.18 р. скасовано постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві про закриття кримінального провадження №0013340 від 19.12.17 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 382 КК України.

За таких обставин суд, приймаючи рішення по справі, виходить з того, що сама по собі наявність у ПСГ природного газу у обсязі, що перевищує 2 061 805,134 тис.куб.м, свідчить про можливість його передачі у податкову заставу. Інше тлумачення матеріалів справи суперечило би вищевказаному принципу res judicata.

Щодо визначення вартості запропонованого майна та його ліквідності суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, згідно п. 89.2 ст. 82 Податкового кодексу України у разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно пояснень позивача природний газ видобутку 2006 р. обсягом 2 061 805,134 тис. куб. м. обліковується у фінансовій звітності позивача за собівартістю, тобто, вартістю видобутку, тоді як будь-яка інша вартість вказаного активу може бути визначена при його реалізації або у випадку проведення оцінки майна. Тому позивачем у листі №10/720 від 23.03.16р. "Про надання інформації щодо ліквідного майна Товариства, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу" визначено його вартість 13 607 913 884,40 грн. згідно з цінами, встановленими НКРЕКП згідно постанови від 27.08.15 р. №2229, тобто, позивачем вказано вартість майна, яку можна перевірити.

При цьому, якщо підставою для відмови у прийнятті майна у податкову заставу була відсутність або невірно визначена вартість, то відповідач мав можливість і підстави звернутися до позивача за відповідними роз'ясненнями.

Це не було зроблено, оскільки підстави для відмови, відображеної у листі від 24.03.16р. №6455/10/28-10-23-26, по включенню природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку у 2006 році в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м до опису майна у податкову заставу, не були пов'язані з вартістю майна.

В свою чергу, питання ліквідності майна в даному випадку пов'язане не з природним газом як таким, який сам по собі є товаром, що може бути відчужений за гроші, а з наявністю тривалих суперечок щодо майна.

Чинне законодавство, зокрема, і податкове, не містить поняття "ліквідність" та критеріїв, якими мають керуватися контролюючі органи при визначенні ліквідності майна при вирішенні питання його прийняття для опису у податкову заставу.

Як було зазначено вище, законодавче регулювання питання передачі майна в податкову заставу не відповідає вимогам щодо якості закону і в частині використання такого критерію як ліквідність також, що позбавляє контролюючий орган можливості належним чином обґрунтувати своє рішення про відмову прийняти конкретне майно у податкову заставу з посиланням на його неліквідність.

Згідно загального правила п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України (в редакції станом на березень 2016 р.) джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно п. 87.3 ст. 87 Кодексу перераховано випадки неможливості використання конкретних активів як джерел погашення податкового боргу платника податків, і активи платника податків, що юридично йому належать, проте щодо права фактичного володіння та розпорядження якими є спір, до них не належать.

Також до виключень п. 87.3 ст. 87 Кодексу не належать майнові права платника податку, у зв'язку з чим посилання відповідача на те, що запропонований актив фактично є не майном, а майновими правами вимоги не можуть бути підставою для відмови у проведенні їх опису у податкову заставу.

Податковим кодексом України передбачено випадки, за яких контролюючий орган вправі самостійно визначити та описати майно у податкову заставу, а саме.

Згідно п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Згідно п. 89.4 ст. 89 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов'язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна.

В даному випадку вказані підстави відсутні, тому у відповідача не було повноважень на власний розсуд визначати майно для опису у податкову заставу, що зроблено шляхом складання та затвердження акту опису майна Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" у податкову заставу від 25.03.16 р. №8.

Відповідно до акту опису майна № 8 від 25.03.16р. у податкову заставу проведено опис 320 свердловин на родовищах західного регіону України відповідно до переліку наведеного в акті.

Оскільки згідно вищенаведеного судом визнано протиправною відмову по включенню природного газу до акту опису майна у податкову заставу, то протиправними і будь-які наступні дії щодо опису у податкову заставу будь-якого іншого майна позивача.

Крім того, згідно змісту вказаного акту в ньому не міститься жодної інформації щодо вартості описаного майна, тоді як в останньому рядку переліку міститься загальна сума 862 000 000 грн.

На виконання постанови Верховного Суду України від 24.10.17 р. щодо надання оцінки наявності/відсутності у податкового керуючого можливості провести опис майна платника податків у податкову заставу та здійснити перевірку стану його збереження згідно вимог п. 91.3 ст. 91 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Представник позивача на підтвердження можливості провести опис природного газу посилається на той факт, що відповідачем було описано у податкову заставу на підставі поданих позивачем документів 155 060 тон нафти згідно акту від 02.06.16 р. №26, а також на необхідність наявності лише інформації про загальну кількість газу в ПСГ, що має бути більша за зазначену позивачем кількість переданого у податкову заставу газу; в свою чергу, стан збереження майна також перевіряється шляхом перевірки інформації про загальну кількість природного газу в ПСГ.

Відповідачем не надано мотивованих заперечень щодо можливості застосування вказаної процедури, враховуючи, що особливості передачі у податкову заставу природного газу та інших замінних речей, що мають лише родові ознаки, окремо законодавством не врегульовано.

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку про відсутність у відповідача можливості виконати свої повноваження згідно п. 91.3 ст. 91 Податкового кодексу України в даному випадку.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку згідно вищевикладеного оскаржувані рішення та дії вчинено відповідачем на порушення принципу обґрунтованості, що є підставою для визнання їх протиправними.

В той же час, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у вигляді зобов'язання здійснити опис природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку у 2006 році в обсязі 2 061 805, 134 тис. куб.м у податкову заставу є належним в даному випадку та передбачений п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Окремо щодо правовідносин сторін суд зазначає наступне.

У спірних правовідносинах відповідач виступає від імені держави, яку він представляє при здійсненні повноважень податкового контролю, і якщо інформація про використання належного позивачу природного газу для потреб населення відповідає дійсності, то саме держава в особі своїх уповноважених органів має врегулювати питання відшкодування вартості використаного газу, зокрема, і шляхом погашення наявної податкової заборгованості.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників по складанню та затвердженню акту опису майна Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" у податкову заставу від 25.03.16 р. №8.

3. Визнати протиправною відмову Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, відображену у листі від 24.03.16 р. №6455/10/28-10-23-26 по включенню природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку у 2006 році в обсязі 2 061 805, 134 тис куб.м. до опису майна у податкову заставу.

4. Зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити опис природного газу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" власного видобутку у 2006 році в обсязі 2 061 805, 134 тис куб.м. у податкову заставу.

5. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" сплачений судовий збір у розмірі 4 134 грн.

6. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 14.05.18 р.