Справа № 766/4035/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 травня 2018 року

Київ

справа №766/4035/16-а

адміністративне провадження №К/9901/18100/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №766/4035/16-а

за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Краснова Андрія Олександровича, Управління патрульної поліції у м.Херсоні Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року, постановлену суддею Одеського апеляційного адміністративного суду Градовським Ю.М.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.У травні 2016р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсоні Краснова А.О., Управління патрульної поліції у м.Херсоні Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

2. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 8 листопада 2016р. адміністративний позов задоволено.

3.Визнано протиправною та скасовано постанову серії ПС3 №032842 від 11 травня 2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладеня адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

4.Не погоджуючись із даним судовим рішенням УПП у м.Херсоні Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

5.Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів несплати відповідачем судового збору. Крім того, суд зазначив, що на порушення вимог статті 106 КАС України апелянтом в апеляційній скарзі не вказано усіх сторін, які приймають участь у справі.

6. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Херсоні Департаменту патрульної поліції на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 8 листопада 2016 року повернуто апелянту на підставі пункту 1 частини 3 статті 108 КАС України. Суд дійшов висновку, що скаржниками не виконано вимоги ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016р. про залишення апеляційної скарги без руху, при наявності у останнього достатнього часу для виконання вимог ухвали та усунення недоліків апеляційної скарги, суддя приходить до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги скаржнику.

7.Не погоджуючись з такими висновками суду апеляційної інстанції, Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 2 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції , інспектора патрульної поліції 2 роти батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсон Краснова Андрія Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

9. Ухвалою від 7 травня 2018 року на підставі пункту 5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 07.01.2018 року Верховний Суд прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10.Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15.12.2017 року.

10.1 Частина 6 статті 187. До апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

10.2 Частина 3 статті 189. До апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.187 цього Кодексу, застосовуються правила ст.108 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви).

10.3 Частина 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

10.4 Стаття 87. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

11. Кодекс України про адміністративні правопорушення.

11.1 Стаття 287. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

11.2 Стаття 288. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

12. Закон України «Про судовий збір».

12.1 Стаття 1. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

12.2 Стаття 2. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

12.3 Стаття 5. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; 3) позивачі - у справах про стягнення аліментів; 4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні"; 5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; 8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; 9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; 10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 11) виборці - у справах про уточнення списку виборців; 12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків; 13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав; 14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту"; 15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; 15-1) органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою; 16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору; 18) Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України; 19) органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення; 20) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Аналізуючи доводи касаційної скарги та висновки суду апеляційної інстанції, викладені в оскаржуваному судовому рішенні щодо обов'язку сплати суб'єктом владних повноважень судового збору справах щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів звертає увагу на наступне.

14. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року №R(81)7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України».

Статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» встановлені перелік об'єктів, за які не справляється судовий збір, та коло осіб, звільнених від його сплати.

Нормами даного Закону не передбачено пільги щодо сплати судового збору у справах, предметом яких є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, аналіз положень статті 287 КУпАП у взаємодії із частиною четвертою статті 288 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати державного мита, що справляється за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

В контексті наведеного, з метою виконання рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року №R(81)7, колегія суддів зазначає, що хоча норми Закону України «Про судовий збір» прямо не встановлюють пільг щодо сплати судового збору у справах про адміністративні правопорушення, вони і не скасовують та не відміняють дію норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, які звільняють від його сплати, а тому вони є чинними та підлягають застосуванню під час вирішення судами питання про відкриття провадження у справі.

15. Положення статей 287, 288 КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об'єктів справляння судового збору та ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно, беручи до уваги, що розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень, а норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів приходить до висновку, що за подання відповідачем - суб'єктом владних повноважень апеляційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір сплаті не підлягає.

Зазначена правова позиція відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року по справі 306/17/16-а.

16. Частиною першою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

17. Оскільки оскаржене рішення суду апеляційної інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального закону, який встановлює порядок прийняття апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, воно підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

18. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Херсоні Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

2. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року - скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх