Справа № 820/2539/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 травня 2018 р. № 820/2539/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 (61045, АДРЕСА_1) до Шевченківського об'єднаного управління ПФУ м.Харкова ( 61022, м.Харків, майдан Свободи, 5, 4 під.) про визнання бездіяльності протиправною,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати: дії та рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо виплати пенсії з урахуванням обмеження-неправомірними; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова утриматися від порушення права щодо обмеження пенсії, встановленим максимальним розміром 10740.00 грн. та здійснити виплату щомісячної пенсії без обмеження її максимального розміру у відповідності до нарахованої суми пенсії 13282.78 грн., починаючи з 01.01.2016 року до 29.12.2017 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивачкою зазначено, що вона звернулася до відповідача з заявою про виплату пенсії без обмеження максимального розміру, проте листом відповідача у здійсненні виплати відмовлено з посиланням на приписи ст..37 Закону України «Про державну службу», яким встановлено максимальний розмір пенсії 10740 грн. Позивач вважає, що відповідачем по справі неправомірно застосовано до спірних правовідносин, положення законодавства, прийнятого після їх виникнення.

Відповідачем 27.04.2018 року подано суду відзив на адміністративний позов, у якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з тих підстав, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року у справі 7-рп/2016 щодо відповідності Конституції України положень речення першого частини першої ст..54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», положення ст..37 Закону України «Про державну службу» неконституційними не визнавалися; рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Окремо відповідачем звернуто увагу на недотримання позивачем строків звернення до суду, визначених ст.122 КАС України.

02.05.2018 року позивачем надано суду відзив на відзив, у якому зазначено, що дія Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія була призначена до набуттями чинності; відповідач у листі від 05.03.2018 року № 127/Н-ІІ визнає право на отримання нарахованої пенсії у розмірі, що перевищує 107740 грн.; застосування строків, визначених ст..122 КАС України до спірних правовідносин неприпустимо, оскільки відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивачка перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25.08. 2009 року довічно. Після призначення пенсії вона працювала на посаді судді Дзержинського районного суду м. Харкова.

Пенсія як державному службовцю, позивачці призначена та сплачується на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07. 2011 року з 23.05.2011 року.

На підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.01.2013 року, відповідач здійснив перерахунок розміру пенсії за віком, яку позивачка отримує як державний службовець, проте обмежило розмір сплачуваної пенсії сумою 8940,00 гривень з розрахунку 08 мінімальних розмірів пенсійного забезпечення станом з 01.07.2012 року.

16 вересня 2013 року право позивачки на отримання пенсії державного службовця в розмірі 10 мінімальних розмірів заробітної плати з 01 січня 2013 року підтверджено постановою Дергачівського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили.

З 1 квітня 2015 року відповідно до ст.12 Закону України від 02 березня 2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії позивачці як державному службовцю була припинена.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 14.03.2016 року у справі 638/820/16а визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці у поновлені виплати раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015р. та зобов'язано поновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.06 2015 року по 31.12.2015 року.

Зі змісту листа відповідача від 05.032018 року № 127/Н-11 встановлено, що позивачці станом на 01.01.2015 року призначена пенсія у розмірі 13282.78 грн., проте з урахуванням приписів ст.37 Закону України «Про державну службу» розмір виплат обмежений до 10740.00 грн.

Перевіряючи оскаржуване рішення (дії) відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Пунктом 25 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) в т.ч. відповідно до закону України "Про державну службу ", не може перевищувати 10740 грн. Дію вказаної норми подовжено до 31.12.2017 року на підставі п.34 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII.

Аналогічні приписи містяться у ч.7 ст.37 Закону України «Про державну службу», якою передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. (зміни внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VIII)

Вказані положення в частині обмеження максимального розміру пенсії в частині пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» неконституційними не визнавалися, а отже є діючими на момент виникнення спірних правовідносин.

Проте суд, звертає увагу на те, що п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Отже, положення ч.7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» необхідно застосовувати у взаємозв'язку з п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VIII

Оскільки, позивачеві призначено пенсію з 23.05.2011 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI та відповідних змін до нього в т.ч. внесених Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII, то положення щодо обмеження максимального розміру пенсії, призначеної позивачці, застосовані бути не можуть.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій та рішень відповідача щодо виплати пенсії з урахуванням обмеження-неправомірними та зобов'язання здійснити виплату щомісячної пенсії без обмеження її максимального розміру у відповідності до нарахованої суми пенсії є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача утриматися від порушення права щодо обмеження пенсії, встановленим максимальним розміром 10740.00 грн., то суд зазначає наступне. Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Отже, вимога про зобов'язання відповідача утриматися від порушення права щодо обмеження пенсії є передчасною, а від так задоволенню не підлягають.

Щодо посилання відповідачів на застосування до спірних правовідносин положень ст.122 КАС України, то суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачці нараховано основний розмір пенсії у сумі 13282.78 грн., проте, до виплати визначено 10740.00 грн., отже до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до ст.ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо виплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням обмеження.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова (61022, м.Харків, майдан Свободи, 5, 4 під., ) здійснити ОСОБА_1 (61045, АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) виплату щомісячної пенсії без обмеження її максимального розміру у відповідності до нарахованої суми пенсії 13282.78 грн., починаючи з 01.01.2016 року до 29.12.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (61045, АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова ( 61022, м.Харків, майдан Свободи, 5, 4 під., ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн..80 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Зоркіна Ю.В.