Справа № 819/1486/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1944/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року (суддя Шульгач М.П., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» до офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове зобов'язання, відображене у декларації з ПДВ за вересень 2014 року, було сплачено повністю у вигляді авансової оплати, згідно з платіжними дорученнями №№119, 120 від 08.08.2014 року на суми 1 380 000,00 грн. та 3 900 000,0 грн. відповідно.

Відповідач заперечив це, посилаючись на дані інтегрованої картки платника податків, відповідно до якої у позивача станом на 24.11.2016 є недоїмка, а узгоджене податкове зобов'язання декларації з ПДВ за вересень 2014 року було частково сплачено в розмірі 417 961 грн. з порушенням граничних строків.

В підтвердження позовних вимог позивач покликався на преюдицію вказаних обставин, встановлену у постановах Тернопільського окружного адміністративного суду у справах №819/2175/14-а від 25.01.2016 та №819/346/16 від 18.04.2016. Однак суд, в порушення ч.4 ст.78 КАС України визнав недоведеними обставини, звільнені від доказування.

При цьому, судом порушено також ч.2 ст.77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодного доказу в підтвердження заперечень позовних вимог відповідачем не надано, в тому числі і інтегрованої картки по податку на додану вартість, на яку він посилається у своєму запереченні. Вказане однак не завадило суду визнати встановленим порушення граничних строків, зазначивши у рішенні: «Згідно з даними інтегрованої картки ТзОВ «Компанія ЛАН» платіжними дорученнями протягом 2016-2017 років в рахунок погашення, податкового боргу за вересень 2014 року було зараховано до бюджету 417961,00 грн».

Крім цього, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 у справі № 819/346/16 визнано протиправною бездіяльність Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області по невідображенню в інтегрованій картці платника ТОВ «Компанія ЛАН» авансової сплати податку на додану вартість, сплаченої платіжним дорученням №119 від 08 серпня 2014 року в розмірі 1 380 000 грн., сплаченої платіжним дорученням №120 від 08 серпня 2014 року в розмірі 3 900 000 грн., сплаченої платіжним дорученнями № 121 від 12 серпня 2014 року в розмірі 330 000 грн. Зобов'язано Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області відобразити в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» авансову сплату податку на додану вартість, сплачену платіжним дорученням №119 від 08 серпня 2014 року в розмірі 1 380 000 грн., сплачену платіжним дорученням №120 від 08 серпня 2014 року в розмірі 3 900 000 грн., сплачену платіжним дорученнями №121 від 12 серпня 2014 року в розмірі 330 000 грн.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 26.12.2016 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище судового рішення, яке на даний час триває.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достовірність доказів - це властивість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що належать до предмета доказування. Достовірним є доказ, що містить правдиву інформацію про дійсність. Достовірність доказу залежить від доброякісності джерела інформації (відомостей), відповідності доказів один одному, загальної оцінки всіх зібраних і досліджених доказів. Суд не може покласти в основу свого рішення докази, достовірність яких викликає сумніви.

Інтегрована картка ТОВ «Компанія ЛАН» по податку на додану вартість є недостовірним доказом, оскільки один із відповідачів тривалий час протиправно спотворює в ній інформацію і такі обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд оцінив доказ, якого взагалі не було в матеріалах справи, та надав йому перевагу над рішеннями судів у двох справах, які вступили в законну силу, та виключно на підставі нього прийняв судове рішення.

Вказане є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення відповідно до п.2 ч.1 ст.317 КАС України.

Додатковою підставою позовних вимог була норма п. 129.6 ст.129 ПК України, відповідно до якої за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

У вказаних вище судових рішеннях у справах №819/2175/14-а від 25.01.2016 та №819/346/16 від 18.04.2016 суди, встановлюючи обставини належного виконання позивачем обов'язку сплати податкового зобов'язання, відображеного у декларації з ПДВ за вересень 2014 року, застосовували положення зазначеного вище п.129.6 ст.129 ПК України та приходили до висновку, що саме банк сплачує пеню за кожний день прострочення зарахування податків до бюджетів, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом.

В оспорюваному судовому рішенні вказана норма підлягала застосуванню, оскільки безпосередньо регламентує спірні відносини, однак, в порушення п.3 ч.1 ст. 244 КАС України застосована не була, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення. При цьому, судом взагалі не наведено мотивів незастосування цієї норми права, на яку позивач посилається при обґрунтуванні своїх вимог.

Крім того, судом не з'ясовано, що посадовою особою відповідача, яка безпосередньо не проводила перевірку, протиправно внесено зміни до акту перевірки, на підставі якого прийнято оспорюване рішення. Чинним законодавством не передбачено можливості внесення змін до актів перевірок. Крім цього, вказані дії суперечать п.86.2 ст.86 ПКУ, оскільки відповідно до нього акт камеральної перевірки підписується посадовими особами, які проводили перевірку. В порушення п.3 ч.4 ст.246 КАС України суд взагалі не надав мотивованої оцінки вказаному аргументу позивача.

Поза увагою суду залишено і посилання позивача на те, що порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань з ПДВ по платежах, здійснених ТОВ «Компанія ЛАН» у грудні 2016 року, встановлено Львівським управлінням ОВПП ДФС за час адміністрування податків іншим контролюючим органом - Тернопільською ОДПІ, тобто поза межами компетенції контролюючого органу.

Враховуючи викладене вважає, що обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є недоведеними, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств переробної та харчової галузей Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС проведено перевірку ТзОВ «Компанія ЛАН» щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, яка оформлена актом від 08 серпня 2017 р. № 62/28-10-48-07/32941987, на підставі якого Львівським управління Офісу ВПП ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2017 року № з податку на додану вартість, яким зобов'язано ТзОВ «Компанія ЛАН» сплатити штраф в розмірі 83592,20 грн., за порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме ТзОВ «Компанія ЛАН» узгоджену суму податкового зобов'язання, визначену в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року, термін сплати якої закінчувався 30.10.2014 сплачено в розмірі 417961,00 грн. з порушенням граничних термінів сплати більше 30 календарних днів.

Розглядаючи спір судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідно до п. 31.1. ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Згідно ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Згідно із п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Пункт 57.1 ст. 57 ПК України визначає, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків визначена ст. 126 ПК України.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно з даними інтегрованої картки ТзОВ «Компанія ЛАН» () платіжними дорученнями протягом 2016-2017 років в рахунок погашення податкового боргу за вересень 2014 року було зараховано до бюджету 417961,00 грн. За даними ж податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року № від 20.10.2014 сума податкового зобов'язання складає 3731547 грн. Граничний термін сплати податкового зобов'язання 30.10.2014.

Оскільки, як зазначив суд першої інстанції, що згідно інтегрованої картки позивача, як платника податків, часткове погашення заборгованості відбулось протягом грудня 2016 р. липня 2017 р., то відповідно підстав для задоволення позову не має.

Однак суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У матеріалах справи взагалі відсутня інтегрованої картки ТзОВ «Компанія ЛАН» на підставі якої податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання і на яку як доказ покликався суд першої інстанції.

При цьому колегія суддів зазначає, що узгоджена суми податкового зобов'язання, визначена в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року № від 20.10.2014 року повинна бути сплачена до 30.10.2014 року.

ТзОВ «Компанія ЛАН» здійснила авансову сплату податку на додану вартість, сплачену платіжними дорученнями №119 від 08 серпня 2014 року в розмірі 1 380 000 грн., №120 від 08 серпня 2014 року в розмірі 3 900 000 грн., № 121 від 12 серпня 2014 року в розмірі 330 000 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 у справі № 819/346/16 визнано протиправною бездіяльність Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області по невідображенню в інтегрованій картці платника ТзОВ «Компанія ЛАН» згаданої вище авансової сплати податку на додану вартість, та зобов'язано Тернопільську ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області відобразити в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» авансову сплату податку на додану вартість, сплачену платіжним дорученням №119 від 08 серпня 2014 року в розмірі 1 380 000 грн., сплачену платіжним дорученням №120 від 08 серпня 2014 року в розмірі 3 900 000 грн., сплачену платіжним дорученнями №121 від 12 серпня 2014 року в розмірі 330 000 грн.

Крім того у судових рішеннях у справах №819/2175/14-а від 25.01.2016 та №819/346/16 від 18.04.2016 суди, встановлюючи обставини належного виконання позивачем обов'язку сплати податкового зобов'язання, відображеного у декларації з ПДВ за вересень 2014 року, врахували положення п.129.6 ст.129 ПК України та вважали, що саме банк сплачує пеню за кожний день прострочення зарахування податків до бюджетів, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, твердження апелянта, що сплата узгодженого податкового зобов'язання по декларації з ПДВ за вересень 2014 року сплачена у вигляді авансової оплати згідно з платіжними дорученнями № 119 від 08.08.2014 року в розмірі 1380000,00 грн., № 120 від 08.08.2014 в розмірі 3900000,00 грн. та № 121 від 12.08.2014 в розмірі 330000,00 грн., заслуговує на увагу, оскільки підтверджена наявними у справі доказами.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» задовольнити, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року по справі № 819/1486/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2017р. № офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЛАН» (р/р 437 в ф-ї Терн.обл.упр. ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО 338545, ) судовий збір сплачений за подання позовної заяви в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар

Повний текст складено 10.05.2018