Справа № 802/813/18-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 травня 2018 р. Справа № 802/813/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця (далі ПФУ у м. Вінниця, управління пенсійного фонду, відповідач), яким просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності в розмірі 84% від суми середньомісячного заробітку, визначеного у довідці прокуратури Вінницької області №18/65 від 21.08.2012 р., та зменшення відсотку перерахування пенсії з 84% до 80% і недорахування пенсії з 01.07.2012 до цього часу;

- зобовязати здійснити перерахунок та подальшу виплату пенсії по інвалідності відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 №2663-111, що діяла на момент призначення цієї пенсії, виходячи з 84% заробітної плати , визначеної у довідці прокуратури Вінницької області №18/65 від 21.08.2012 р.;

- зобовязати здійснити перерахунок та виплатити різницю пенсії по інвалідності за минулий період (12 місяців) відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 12.07.2001 №2663-111, що діяла на момент призначення цієї пенсії, виходячи з 84% заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області №18/65 від 21.08.2012 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 2010 року йому призначено пенсію по інвалідності у відповідності до Закону України "Про прокуратуру". Як стало відомо позивачу, у 2012 році відповідачем безпідставно зменшено розмір пенсії, шляхом перерахунку з 84% до 80% від суми грошового забезпечення. У зв'язку із чим позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про приведення розміру пенсії у первинний стан та виплату недоотриманої різниці, за наслідком розгляду якої отримав лист в якому повідомлено, що розмір пенсії на час здійснення перерахунку розраховується в розмірі 80% від нового посадового окладу, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства.

Позивач із такими діями управління не погоджується та вважає, що наявні всі підстави для повернення до того розміру пенсії, який визначався при її призначені.

30.03.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.04.2018 р. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.

25.04.2018 р. рішенням суду витребувано додаткові докази та відкладено розгляд справи на 11.05.2018 р.

10.04.2018 р. на адресу суду надійшов відзив (вх.№13850 від 10.04.2018 р.), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи наступним.

03.08.2010р. позивачу призначено пенсію у розмірі 84 % від суми місячного заробітку. В подальшому, на підставі заяви позивача, в серпні 2012 року пенсія перерахована та визначено її розмір виходячи із 80 % суми місячного заробітку, що відповідало нормам чинного законодавства. Відтак, управління діяло правомірно та, відповідно, позов не підлягає задоволенню.

06.04.2018 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що позов підтримує та просить задовольнити, з підстав вказаних у такому. Окремо вказав, що допомоги на оздоровлення/ вирішення соціально- побутових питань та премії за участь в АТО є одноразовими видами грошового забезпечення, які входять до складового грошового забезпечення , відтак мають бути враховані при призначенні пенсії.

22.03.2018 р. позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строків звернення до суду.

11.05.2018 р. ухвалами суду, за наслідком розгляду відповідної заяви так клопотання відмовлено в поновленні строків звернення до суду та залишенні позову без розгляду, а також в розгляді справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Згідно протоколу №1493 від 22.09.2010 р. ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності.

На підставі розпорядження №167934 від 21.09.2011 р. ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії у звязку із зміною виду пенсії, а саме, призначено пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про прокуратур» та встановлено відсоток з якого обраховується пенсія у розмірі 84 від заробітку.

В подальшому, 22.08.2012 р. ОСОБА_1 подано заяву про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про прокуратури". До заяви додано довідку №18/65 видану на підставі постанови КМУ №505 від 14.06.2012 р.

Із урахуванням даної заяви та довідки, управлінням видано розпорядження №195230 від 10.10.2012 р., яким перераховано пенсію по інвалідності, виходячи із розміру 80% середнього заробітку.

Не погоджуючись з такою позицією субєкта владних повноважень та вважаючи, що має право на перерахунок та виплату пенсії по інвалідності виходячи із розміру 84% середнього заробітку , позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зменшення відсотку пенсії з 84% до 80% і зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та виплату різниці за 12 місяців, суд, керується та виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, восьмою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції чинній на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу), обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції чинній як на момент призначення пенсії так і на момент здійснення перерахунку), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд доходить висновку, що положення статті 50-1 Закону «Про прокуратуру», якими встановлено розмір пенсії, виходячи з 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 1.10.2011р., тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Адже до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме до перерахунку пенсії.

Проте, при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки № 18/65, управління пенсійного фонду застосувало норми, які регулюють питання призначення пенсії, що є безпідставним.

При вирішені цього спору, суд вважає за необхідне вказати також на наступне.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-420а13.

За сукупністю наведених обставин та враховуючи, що предметом оскарження є дії щодо відмови субєкта владних повноважень здійснити перерахунок та виплату різниці пенсії саме з 1.01.2017 р., (про що просив позивач у заяві від 2.01.18 р.), суд доходить висновку, про протиправність дій управління пенсійного фонду щодо зменшення відсотку розміру пенсії з 84 % на 80% та, відповідно, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати різниці пенсії за останні 12 місяців, про що просить позивач у позові.

Визначаючись щодо вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зменшення такої з 01.07.2012 р. по день звернення до суду та зобов'язання виплачувати пенсії в подальшому, то такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Право на захист це суб'єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин

Отже, вимоги про зобов'язання здійснювати виплату пенсії в подальшому, на думку суду, є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує.

Окрім того, суд вказує, що як видно із заяви ОСОБА_1 від 2.01.2018р., він просив здійснити перерахунок та провести виплату різниці пенсії, починаючи з 01.01.2017 р., і саме на дане звернення із вказаним у ньому періодом отримав відмову. Натомість, у позовній заяві просить визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку з 01.07.2012 р., що не є предметом спору за відсутності відмови субєкта владних повноважень у цій частині.

За наведених обставин, враховуючи недоведеність позивачем наявності спору та неврегульованого питання між ним та суб'єктом владних повноважень з приводу перерахунку та виплати різниці пенсії починаючи з 1.07.2012 р. по 31.12.2016 р., - відсутні підстави для задоволення позову в цій частині .

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору. А тому при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, відповідно, не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності на підставі довідки № 18/65 від 21.08.12 р., виходячи з 84 % розміру грошового забезпечення; щодо зменшення відсотку перерахування пенсії з 84% до 80% і недорахування пенсії з 1.01.2017 р.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 2.01.18 р., відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції закону, що діяла на момент перерахунку пенсії), виходячи з 84% заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області №18/65 від 21.08.2012 р.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити перерахунок та виплату різниці пенсії по інвалідності за останні 12 місяців ОСОБА_1, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на момент перерахунку пенсії), виходячи з 84% заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області №18/65 від 21.08.2012 р.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер за ДРФО 257716290).

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна