Справа № 807/2051/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Ужгород№ 807/2051/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 22.11.2016 року)

відповідача: Ліуш Б.Б. (довіреність від 18.12.2017 року № 1317/10/10-013)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складена 15 травня 2018 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач, Ужгородська ОДПІ), яким просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді (правонаступником якої є Ужгородська ОДПІ) від 27.07.2015р. № (про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ФОП ОСОБА_3 у розмірі 17000 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки працівниками ГУ ДФС у Закарпатській області прийнято податкове-повідомлення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за № від 27.07.2015р., яким застосовано до ФОП ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 17000,00 грн. При винесенні спірного рішення відповідачем не було в повній мірі встановлено обставини щодо неналежності ФОП ОСОБА_3 алкогольних напоїв без марок акцизного збору, відтак, відсутності факту реалізації алкоголю без марок акцизного збору, в зв'язку з чим вказане податкове-повідомлення рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити, визнавши протиправним та скасувавши податкове повідомлення - рішення Ужгородської ОДПІ від 27.07.2015р. № .

Відповідач проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення, в яких в обґрунтування своєї позиції зазначив, що на виконання службової записки ОУ ДПІ у м. Ужгороді від 02.07.2015р. № 456/8/07-01.07-04 видано наказ на проведення перевірки та проведено фактичну перевірку господарської одиниці, яку орендує ФОП ОСОБА_3 в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", в присутності бармена ОСОБА_4 та встановлено, що в порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" 09.07.2015р. здійснено роздрібну торгівлю алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Дані розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій не проведені та розрахунковий документ не видавався. Відтак, прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення є правомірними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив, посилаючись на правомірність як дій при проведенні перевірки, так і правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення, просить суд відмовити в його задоволенні з мотивів, що викладені в запереченні проти позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 10.07.2015р. ГУ ДФС у Закарпатській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в оренді суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3

Під час перевірки встановлено факт реалізації 1 пляшки горілки "Хлібний дар" 0,5 л., вміст спирту 40 %, 2 кави, 1 Львівське пиво 0,5 л., 1 безалкогольний напій "Швепс" на загальну суму 134,00 грн. Дана розрахункова операція через реєстратор розрахункових операцій не проведена, а також розрахунковий документ (чек РРО) не видавався. Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями ФОП ОСОБА_3 до перевірки не представлена. Розрахунок за реалізований товар проводила бармен ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4

За результатами перевірки складено акт за № 000038, яким встановлено порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року та винесено податкове повідомлення-рішення від 27.07.2015р. за № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 482/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон 481).

З моменту укладення договору оренди від 05.02.2014р. за № 1 ФОП ОСОБА_3 здійснювала господарську діяльність в орендованому приміщенні кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", а саме: роздрібну торгівлю газованими, слабогазованими напоями та водами, соками, продуктами харчування (чіпсо-снекова продукція, арахіс), жуйками, а також пивом.

01.07.2015р. Законом України від 28.12.2014р. № 71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" підпункт 14.1.144 ПК України викладено в такій редакції: "14.1.144. пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об'ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203", тобто, пиво віднесено до алкогольних напоїв.

Аналогічна норма викладена у абз. 7 ст.1 Закону 481 (в редакції Закону від 01.07.2015р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД та згідно з абз. 9 вищевказаної статті, пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об'ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.

Враховуючи наведене, з огляду на відсутність ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, позивач стверджує, що припинила реалізацію пива, натомість, роздрібну торгівлю жодними іншими підакцизними товарами (горілчаними чи тютюновими виробами) ніколи не здійснювала і такого наміру не мала, тому і не встановлювала касовий апарат.

Згідно положень ч. 12 ст. 15 Закону 481, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Абзацом 5 ч. 2 ст. 17 Закону 481 встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно п.2 та п.8 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями" від 30 липня 1996 року № 854, роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Дана норма відповідає приписам Податкового кодексу України, зокрема, з пп.14.1.202 п.14.1 ст.14 ПК України, якою визначено поняття продажу (реалізації) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Пунктом 26 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями передбачено, що під час продажу алкогольних напоїв продавець зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу, місця чого в даному випадку не було.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи акту перевірки, в такому зафіксовано, що перевірку проведено в присутності бармена ОСОБА_4, однак доказів щодо перебування вказаної особи в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 не надано. Як на підтвердження факту реалізації алкогольних напоїв за відсутності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, відповідач посилається на відібрані під час проведення перевірки 09.07.2015р. пояснення громадянки ОСОБА_4, бармена-стажиста у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" та розрахунковий документ "Рахунок офіціанта".

З приводу наведеного суд констатує наступне: відповідно до ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Водночас, суд зазначає, що належним доказом факту продажу товару суб'єктом господарювання є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий або товарний чек) з його обов'язковими реквізитами (найменування фізичної особи - підприємця та адреса торгової точки; ідентифікаційний код; кількість, ціна та назва товару; ціна за одиницю товару; форма і сума оплати; загальна сума придбаних товарів тощо).

Аналізуючи надані відповідачем докази на підтвердження факту реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії, суд констатує, що єдиним доказом вказаних порушень позивача, на який покликалися службові особи ГУ ДФС у Закарпатській області є пояснення громадянки ОСОБА_4, а також розрахунковий документ "Рахунок офіціанта". Інших доказів, а саме касового чеку, показів свідків, жодних інших документів, які б підтверджували факт продажу алкогольних напоїв, в матеріалах справи не міститься. При цьому відсутні будь - які належні докази реалізації алкогольних напоїв, відсутній належний протокол вилучення підакцизного товару в якості речового доказу та отримання за нього коштів (згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення), а єдиним доказом є запис в акті перевірці, який не підтверджується, відтак, дії податкового ревізора інспектора в частині придбання алкогольних напоїв оцінюються як спроба в односторонньому порядку здійснити контрольну закупку товару при відсутності досягнутої угоди купівлі - продажу.

Згідно з п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790), однією з підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Суд зазначає, що у разі виявлення порушень суб'єктами господарювання, обов'язком контролюючого органу є встановлення таких порушень та фіксація їх в акті перевірки здійснюється перевіряючими на підставі належних доказів. При цьому, згідно з п. 7 Порядку, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов'язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративні правопорушення по даному факту не складався, матеріали справи працівниками податкового органу в органи Національної поліції не надавалися та не надсилалися,

Проаналізувавши докази, надані сторонами в судовому засіданні, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, суд вважає, що контролюючим органом не надано достатніх і беззаперечних доказів на підтвердження факту здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, а сама по собі відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (при відсутності підтвердження факту реалізації алкогольних напоїв) не може бути підставою для застосування фінансової санкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З врахуванням зазначених обставин, суд переконаний, що оскаржене рішення винесене ГУ ДФС у Закарпатській області без належних доказів вчинених позивачем порушень вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", доводи позовної заяви про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді від 27.07.2015р. № відповідають вимогам закону та обставинам справи, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, в зв'язку з чим позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2 код НОМЕР_2) до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Загорська, 10А код 39595916) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області від 27 липня 2015 року № про застосування суми штрафних фінансових санкцій (штрафу) у розмірі 17000,00 грн.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті