Справа № 826/2034/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/121
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 травня 2018 року № 826/2034/18

За позовом ОСОБА_1

До Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби

Про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжова Максима Валерійовича від 06.07.16 р. у ВП №46494477.

Ухвалою суду від 01.03.18 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

20.03.18 р. надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.14 р. "ОСОБА_1 проти України" (заява №52635/12) заява вилучена з реєстру справ відповідно до пп. "с" п. 1 ст. 37 Конвенції у зв'язку з тим, що 25.12.13 р. Уряд повідомив Суд про односторонню декларацію з метою врегулювання питання, яке порушувалось цією заявою. Згідно декларації Уряд пропонує виплатити ОСОБА_1 1080 євро, що є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди та компенсацію судових витрат, а також додатково будь-який податок, який може стягуватись з заявника.

За заявою Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини від 02.02.15 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Єжовим Максимом Валерійовичем винесено постанову від 12.02.15 р. про відкриття виконавчого провадження ВП №46494477 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.14 р. "ОСОБА_1 проти України" (заява №52635/12).

У заяві Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини від 02.02.15 р. вказано відомості про заявника: ОСОБА_1, АДРЕСА_1.

Вказану постанову було скеровано позивачу супровідним листом від 12.02.15 р. за №15-0-26-411-2./11, у якому запропоновано надати повні банківські реквізити в національній валюті для отримання виплати.

На спеціальний реєстраційний рахунок Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли кошти у розмірі 24 808, 31 грн. (еквівалент 1080 євро).

Листом від 10.11.15 р. за №908-20-1./11 стягувача повідомлено про надходження коштів та про повернення їх до Державного бюджету України у випадку невитребування протягом року з дня їх зарахування на відповідний рахунок.

Листування зі стягувачем здійснювалося на адресу - АДРЕСА_1.

Протягом березня-квітня 2016 р. до Управління розгляду звернень та прийому громадян Міністерства юстиції України надходили звернення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) щодо надання інформації з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.14 р. "ОСОБА_1 проти України" (заява №52635/12).

Листом від 18.04.16 р. за №С-10759, С-10713-20.1/288-11 стягувача повідомлено про надходження на спеціальний реєстраційний рахунок Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України коштів у розмірі 24 808, 31 грн. (еквівалент 1080 євро) і необхідність надання банківських реквізитів для їх перерахування. Лист направлено на електронну пошту стягувача.

Згідно розпорядження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Єжова Максима Валерійовича від 15.06.16 р. №46494477/11 та платіжного доручення №4261 від 17.06.16 р. кошти у розмірі 24 808, 31 грн. перераховано до загального фонду Державного бюджету України.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Єжова Максима Валерійовича від 06.07.16 р. закінчено виконавче провадження ВП №46494477 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.14 р. "ОСОБА_1 проти України" (заява №52635/12) на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", п. 5 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", яка скерована стягувачу листом від 07.07.16 р. за №288-20.1/11.

Листом від 12.12.17 р. за №37279-0-33-17/20.1-288/11/23 Департамент державної виконавчої служби надав відповідь на адвокатський запит ОСОБА_4 від 08.12.17 р. про надання постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження ВП №46494477.

Позивач - ОСОБА_1 - просить скасувати постанову від 06.07.16р. про закінчення виконавчого провадження ВП №46494477 з таких підстав.

Позивач зазначає, що станом на час відкриття виконавчого провадження та його закриття на території проживання стягувача жоден орган влади України, в тому числі, і поштові відділення, не працювали, тому обов'язок надіслати сторонам виконавчого провадження копії документів виконавчого провадження згідно ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" не виконано.

Починаючи з липня 2014 р. відділення Укрпошти не приймають відправлення за поштовим індексом 94800.

Також позивач посилається на відсутність у автоматизованій системі виконавчого провадження відомостей про винесені документи виконавчого провадження, що свідчить про їх відсутність.

Постанови про відкриття та закінчення виконавчого провадження ВП №46494477 надані представнику позивачу лише у відповідь на адвокатський запит 26.12.17 р., після чого на постанову від 06.07.16 р. подано скаргу.

Листом від 12.01.18 р. за №100-0-33-18/20.1-288/11/23 Департамент державної виконавчої служби повідомив представника позивача про невідповідність скарги вимогам ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", що свідчить про вжиття позивачем заходів досудового врегулювання спору.

Також щодо оскаржуваної постанови по суті позивач зазначає, що передбачені ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для закриття виконавчого провадження були відсутні, оскільки рішення фактично не виконане.

Строк звернення до суду пропущено позивачем з незалежних від нього причин, тому позивач звернувся до суду з заявою щодо його поновлення.

Відповідач - Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на те, що державним виконавцем на адресу стягувача неодноразово направлялися запити щодо надання банківських реквізитів у національній валюті для перерахування належних йому коштів, однак заяв стягувача у органі стягнення не зареєстровано.

Також на адресу органу стягнення не надходили заяви щодо зміни місцезнаходження позивача згідно ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі, якщо стягнені з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому Державним казначейством України, у зв'язку з чим не витребувані позивачем кошти перераховано до Державного бюджету України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку позивач звернувся до суду 02.02.18 р., після отримання 29.01.18 р. представником позивача відповіді від 12.01.18 р. №100-0-33-18/20.1-288/11/23 на скаргу від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

Згідно матеріалів виконавчого провадження ВП №46494477 докази отримання оскаржуваної постанови від 06.07.16 р. позивачем відсутні; представник позивача листувався щодо вказаного виконавчого провадження протягом грудня 2017 р.

З врахуванням викладеного, зокрема, отриманням представником позивача відповіді на свою скаргу 29.01.18 р., суд вважає дотриманим передбачений строк звернення до суду та розглядає спір по суті.

Згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" -

Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом (ст. 2);

Виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України (ст. 3);

Протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження. Неподання Стягувачем заяви про виплату відшкодування не є перешкодою для виконання Рішення (ст. 7);

Виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів (ст. 8);

Якщо встановити місцеперебування (місцезнаходження) Стягувача - фізичної особи неможливо, а також у разі смерті Стягувача - фізичної особи чи реорганізації або ліквідації Стягувача - юридичної особи сума відшкодування перераховується на депозитний рахунок державної виконавчої служби. Аналогічна процедура застосовується у випадку, передбаченому частиною другою статті 7 цього Закону.

Сума відшкодування, яка знаходиться на депозитному рахунку державної виконавчої служби, перераховується: а) на рахунок Стягувача після подання ним відповідної заяви; б) на рахунки спадкоємців Стягувача - фізичної особи після подання ними належним чином оформлених документів, які надають їм право на отримання спадщини; в) на рахунок правонаступника реорганізованого Стягувача - юридичної особи після подання ним належним чином оформлених документів, які підтверджують його правонаступництво; г) на рахунки засновників (учасників, акціонерів) ліквідованого Стягувача - юридичної особи після подання ними рішень суду, які підтверджують їхній статус засновників (учасників, акціонерів) ліквідованого Стягувача - юридичної особи на момент ліквідації та визначають частку відшкодування, що належить до виплати кожному із засновників (учасників, акціонерів).

Протягом трьох днів з моменту перерахування на депозитний рахунок державної виконавчої служби суми відшкодування державна виконавча служба повідомляє про це Стягувача.

Інформацію про наявність на депозитному рахунку державної виконавчої служби суми відшкодування та про повідомлення про це Стягувача державна виконавча служба надсилає Органу представництва (ст. 9).

Згідно матеріалів справи виконавче провадження ВП №46494477 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.14 р. "ОСОБА_1 проти України" (заява №52635/12) на виконання вказаного Закону відкрито за заявою Урядового уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини від 02.02.15 р., документи виконавчого провадження скеровувалися як на адресу позивача, так і на адресу Урядового уповноваженого.

Згідно ст. 8 Закону органом стягнення забезпечено можливість стягувачу отримати кошти протягом визначеного тримісячного строку з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні (починаючи з 22.01.15 р.), оскільки кошти надійшли на рахунок органу стягнення 17.04.15 р. (платіжне доручення від 17.04.15 р. №538).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.14 р. № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" с. Дарїне-Єрмаківка Свердловський район Луганської області включений до вказаного переліку (чинне до прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.15р.), відповідно, на зазначену у матеріалах виконавчого провадження адресу позивач не міг повідомлятися засобами поштового зв'язку.

Проте, іншої адреси в матеріалах виконавчого провадження не було, зокрема, вона не була надана органу стягнення і Урядовим уповноваженим.

В той же час, згідно матеріалів виконавчого провадження позивач був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та необхідність надати реквізити для перерахування коштів, про що свідчать звернення позивача на електронну адресу Управління розгляду звернень та прийому громадян Міністерства юстиції України та , надіслана на його ел.адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1, вказану у зверненнях позивача.

Зокрема, листом від 18.04.16 р. №С-10759, С-10713-20.1/288-11 "Про надання відповіді" позивача повідомлено про необхідність надання банківських реквізитів для перерахування коштів, і це мало місце до їх повернення до бюджету згідно розпорядження від 16.06.16 р. №4649447/11.

Крім того, у вказаному листі міститься посилання на попередні відповіді на електронну адресу позивача.

Вказане відповідає вимогам ч. 1, 3 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.99 р. №606-XIV (чинного станом на час проведення виконавчих дій), згідно якої копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Позивач з приводу обставин листування позивача з органом стягнення пояснень не надав.

За таких обставин у суду відсутні підстави для встановлення протиправності дій та/чи бездіяльності органу стягнення щодо повідомлення позивача як стягувача у виконавчому провадженні ВП №46494477 про хід виконавчого провадження, зокрема, повідомлення його про необхідність надання банківських реквізитів для перерахування коштів.

Згідно ч. 7 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти згідно платіжного доручення №538 надійшли на рахунок органу стягнення 17.04.15 р., повернуті до Державного бюджету України згідно розпорядження від 16.06.16 р. №4649447/11, більше, ніж через рік після їх надходження.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За відсутності окремої підстави для закінчення виконавчого провадження у випадку невитребування стягувачем протягом одного року фактично стягнутих на його користь коштів, вказана підстава охоплюється п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону з врахуванням п. 5 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень затверджене наказом Міністерства юстиції України від 20.05.03р. №43/5 (чинне до прийняття наказу Міністерства юстиції України від 05.08.16р № 2432/5).

Згідно інформації Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за реєстраційним номером ВП та ідентифікатором доступу, зазначеними в постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.02.15 р. відсутня інформація про винесені у виконавчому провадженні документи, проте, це не свідчить про невинесення їх органом стягнення.

Законодавство не передбачає таких наслідків відсутності документів в реєстрі як їх недійсність.

Крім того, якщо позивач не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.15 р., в якій зазначені реєстраційний номер ВП та ідентифікатор доступу, позивач не міг скористатися вказаною інформацією навіть на умови її наявності у реєстрі.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку, з врахуванням вищевикладеного, суд не знаходить підстав для висновку про порушення відповідачем вказаних принципів під час прийняття оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 257-262, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 16.05.18 р.