Справа № 336/334/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 травня 2018 року Справа № 336/334/18 ЗП/808/94/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69120, АДРЕСА_1)

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25А)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду Запорізької області від 25.01.2018 адміністративна справа №336/334/18 передана за підсудністю на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

14.03.2018 на адресу Запорізького окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи №336/334/18 провадження № ЗП/808/94/14 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач) в якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 33 від 27 грудня 2017 року щодо відмови в призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства ОСОБА_1;

-зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до п. З розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року та ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 від 05.11.1991 року з 21 грудня 2017 року;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого було визнано інвалідом з дитинства з діагнозом: ідіоматична остеохондропатія головок стегнових кісток II- III ст. Контрактура тазостегневих суглобів з порушенням функцій опори та руху з 18.06.2004 року. Йому встановили статус інваліда з дитинства до 16 років, та була оформлена соціальна пенсія. Крім того, позивач зазначає, що відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства є протиправною, оскільки існують всі підстави для призначення такої пенсії. Згідно з пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько - консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Позивач зазначає, що відповідач не звернув увагу на ту обставину, що її син, ОСОБА_2 має статус інваліда з дитинства, і визнаний інвалідом з дитинства до досягнення 16-річного віку, і на час звернення за достроковим призначенням пенсії позивач звернулась, як мати інваліда з дитинства, тобто законних підстав для витребування у неї висновку лікарсько- консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку для призначення пенсії - немає.

19 березня 2018 року ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 03 травня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначив, що у випадку позивача дитина не може бути визнана інвалідом з дитинства до шестирічного віку. Оскільки виходячи з наданих позивачем документів вбачається, що позивач, є матір'ю ОСОБА_2, кому відповідно до медичного висновку № 485 від 21.06.2004 було надано статус дитини-інваліда з дитинства в віці до 16 років. Зазначений медичний висновок (корінець) було видано ОСОБА_2 у віці 10 років та не містить посилання на ту обставину, що він мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом (особою з інвалідністю) до досягнення 6 річного віку. Крім того, зазначив, що зазначений медичний висновок дійсний до 01.07.2009, тобто на момент звернення до управління, втратив свою правовстановлюючу силу і не може бути визнаний як документ, який взагалі підтверджує факт наявності інвалідності у ОСОБА_2 на час звернення позивача за призначенням пенсії. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 21 грудня 2017 року позивач, як мати дитини - інваліда з дитинства, маючи трудовий стаж та досягнувши 50-річного віку, звернулась до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства.

Відповідач відмовляючи позивачу у Рішенні №33 від 27.12.2017 посилається на висновок лікарсько-консультаційної комісії №232/24 від 15.12.2017 та зазначає, що в висновку наявна інформація про те, що дитина не могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку.

Не погодившись з рішенням відповідача, позивачка звернулася з вказаним позовом до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV), пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ) встановлено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно з частиною 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV тимчасово, до прийняття відповідного Закону жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.1 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абз. 4 п. 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Пунктом 2.18 Порядку передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги.

У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Як встановлено матеріалами справи сину позивачки встановлена інвалідність з дитинства у віці 10 років, до досягнення ним 16 річного віку, що підтверджується, зокрема, корінцем медичного висновку №485 від 21.06.2004.

Тобто дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, що підтверджується вище наведеними доказами.

При цьому, факт досягнення позивачем на час звернення із заявою про призначення пенсії 50 річного віку та наявність у неї стажу роботи не менше 15 років відповідачем не заперечується.

Суд відхиляє посилання позивачки на те, що нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містять умови, при призначенні достроково пенсії матері інваліда з дитинства, які виховали її до цього віку, встановлення дитині інвалідності до досягнення нею 6-річного віку, оскільки виходячи з аналізу зазначених норм мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

У Постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року у справі № 21-321а14 суд вказав на те, що при призначенні достроково пенсії матері дитині інваліда з дитинства обов'язковою умовою є надання висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. До аналогічного правового висновку Верховний Суд прийшов у Постанові від 13 лютого 2018 року по справі 295/7276/17.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки доказів, які б свідчили про те, що син позивачки мав медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, суду надані не були, відповідно у суду відсутні правові підстави для визнання протиправною відмови управління ПФУ щодо дострокового призначення позивачу пенсії за віком.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст.139 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 (69120, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого, 25А, ) - відмовити в повному обсязі..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 10.05.2018.

Суддя О.В. Конишева