Справа № 826/17939/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Лічевецького І.О.,

секретаря Левченка А.В.,

представника позивача Ореховського М.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 у справі за позовом Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» до Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України про встановлення відсутності повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» звернулось до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про встановлення відсутності повноважень у Київського квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України передавати в оренду фізичним та юридичним особам військове нерухоме майно без проведення конкурсу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, апелянтом подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просив скасувати.

Представники відповідача та третьої особи до судового засідання не з'явилися, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 240 КАС України, виходив з того, що позивач не є суб'єктом владних повноважень, відтак не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю на звернення до суду з заявленими позовними вимогами, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов'язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов'язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, розв'язати законодавчі колізії, а також, усунути наслідки дублювання повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них, як позивачем, так і відповідачем, є суб'єкти владних повноважень.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що з огляду на те, що позивач у даній справі - Спільне підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» не є суб'єктом владних повноважень, а тому не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю на звернення до суду з заявленими позовними вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №К/9901/440/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Імперативними приписами ч. 5, 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, колегія суддів, враховуючи позицію Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції, та вказує на правомірність залишення даного позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта, які містять посилання на загальні норми законодавства та не спростовують обґрунтування суду першої інстанції, та не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 14.05.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя І.О. Лічевецький

Суддя В.П. Мельничук