Справа № 806/992/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/992/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення невиплаченої індексації та середнього заробітку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення (16.08.2017);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати довідку з помісячним розрахунком індексації та місяця підвищення (базового місяця) та визначеної раніше суми (фіксованої суми) за вказаний період;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити йому середній заробіток за період з дня звільнення (16.08.2017) по день фактичної виплати індексації із розрахунку множення суми середньоденного заробітку (501,68 грн) на кількість днів затримки виплати індексації.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу в Збройних Силах України та звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Стверджує, що нарахування грошового забезпечення відповідачем проводилося не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з 01.01.2016 по день виключення зі списків особового складу індексація грошового забезпечення відповідачем не виплачувалась. Вказує, що звертався до посадових осіб відповідача із заявою про проведення індексації грошового забезпечення. Вважає відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті індексації протиправною, у зв`язку з чим має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення та середнього заробітку за період з дня звільнення по день фактичної виплати індексації.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника пункту управління зв`язком військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командувача Високомобільних десантних військ Збройних Сил України від 21.06.2017 № 35 позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язкуіз закінченням строку контракту (а.с.34).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 157 від 16.08.2017 позивача виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення (а.с.35-36).

Як встановлено зі змісту поданих матеріалів і не заперечується сторонами, позивач звернувся з рапортом від 10.08.2017 до військової частини щодо не виплати сум індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року.

Відповідач листом вих. № 403/615 від 10.08.2017 повідомив ОСОБА_1 , що його рапорт розглянуто. Зазначив, що у зв`язку із суттєвим підвищенням грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України за рахунок збільшення розміру премії та внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", (зі змінами) Департаментом фінансів Міністерства оборони України надано вказівку командирам військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення (а.с.31).

Вважаючи лист відповідача про відмову у виплаті індексації неправомірним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі ст.1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Нормами ст.2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами ст.6 Закону № 1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено постанову "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), згідно з п.4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз вищезазначених норм законодавства та наявних у матеріалах справи доказів дозволяє зробити висновок про відсутність обставин, передбачених статтею 4 цього Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, викладених в оскаржуваній відмові, зокрема щодо наявності повідомлення Департаменту фінансів Міністерства оборони України та вказівки командирам військових частин, закладів та установ Міністерства оборони України індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення.

Військова частина НОМЕР_1 має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, у зв`язку з чим посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/1150 як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача є безпідставними.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про складну фінансово-економічну ситуацію в державі, оскільки відсутність бюджетного фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі, що є предметом спору у даній справі.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено підстави відмови у нарахуванні індексації ОСОБА_1 , а тому такі дії військової частини НОМЕР_1 суд визнає протиправними.

З метою захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення - 16.08.2017.

Оскільки в ході розгляду справи підтверджено наявність права позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 16.08.2017 та встановлено протиправність дій відповідача щодо такої невиплати, суд вважає за можливе, на підставі п.23 ч.1 ст.4 КАС України, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації та базового місяця за період з 01.01.2016 по 16.08.2017.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за період з дня звільнення по день фактичної виплати індексації суд зазначає наступне.

Так, на підставі п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу без проведення остаточного розрахунку, зокрема не виплачено індексацію грошового забезпечення.

При розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24.10.2011 у справі № 6-39цс11, а тому для визначення розміру середнього заробітку при звільненні мають враховуватись такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Суд зауважує, що з метою проведення розрахунків належної до стягнення суми необхідно встановити розмір недоплаченої суми, однак в матеріалах справи відсутні відповідні розрахунки суми недоплаченої індексації грошового забезпечення.

Повноваження щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу належить до дискреційних повноважень військової частини НОМЕР_1 .

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, позовна вимога про виплату середнього заробітку є передчасною і задоволенню не підлягає.

Суд роз`яснює позивачу право звернутись до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, після набрання даним рішенням законної сили та його виконання відповідачем.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, позивачем та наявними у матеріалах справи доказами доведено протиправність дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_3 ) щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_4 ) індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення - 16.08.2017.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації та базового місяця за період з 01.01.2016 по 16.08.2017.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Панкеєва