Справа № 802/2056/17-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2056/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Торохтій Л.Л.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Атестаційної комісії №16 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення сум за вимушений прогул,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Атестаційної комісії №16 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку атестаційної комісії, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення сум за вимушений прогул.

Рішенням Віницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії №16 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, оформлене протоколом від 20.10.2017 року в частині результатів атестування ОСОБА_4, а саме "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність"; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 204 о/с від 30.11.17 року про звільнення ОСОБА_4 з посади та зі служби в поліції через службову невідповідність; поновлено ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області; стягнуто з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2017 року по 20 грудня 2017 року включно в сумі 16643 (шістнадцять тисяч шістсот сорок три гривні, нуль копійок) грн. із відрахуванням загальнообовязкових до сплати платежів; допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області; постанову в частині стягнення із Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_4 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць із відрахуванням загальнообов'язкових платежів, допущено до негайного виконання; стягнуто на користь ОСОБА_4 (вул. Кооперативна, 9/1, м.Бар, Вінницька область, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул.Театральна, 10, м. Вінниця).

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_4 з листопада 2012 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

В листопаді 2015 року на підставі поданого рапорта позивача звільнено з ОВС за п.64 "З" (у звязку із переходом на роботу в інші міністерства та відомства) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.

Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області №2о/с "щодо особового складу" від 07.11.2015 р. ОСОБА_4 призначено на посаду оперуповноваженого Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, прийнято до лав національної поліції України з присвоєнням спеціального звання "старший лейтенант поліції".

Наказом ГУНП у Вінницькій області №1552 від 12.12.2016р. "Про затвердження персонального складу атестаційної комісії №16 ГУНП у Вінницькій області" створено в ГУНП у Вінницькій області атестаційну комісію №16 та затверджено її персональний склад.

З метою просування по службі, позивачем подано рапорт встановленого зразка від 07.08.2017р. для підвищення у посаді на посаду старшого оперуповноваженого Барського відділення поліції (а.с.36).

Наказом ГУНП у Вінницькій області №1609 від 17.10.2017р. "Про затвердження списків працівників ГУНП у Вінницькій області та проведення їх атестування атестаційною комісією №16" затверджено списки працівників ГУНП у Вінницькій області, які підлягають атестуванню та виносяться на розгляд атестаційної комісії №16 ГУНП у Вінницькій області (а.с.58).

За змістом атестаційного листа від 17.10.2017р. вказано, що ОСОБА_4 під час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, як наполегливий цілеспрямований працівник, хоча мав деякі прорахунки під час службової діяльності. Наділений умінням будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі. Здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Прагне до вдосконалення службової діяльності, здатний контролювати особисті емоції. В роботі організований, здатний приймати вірне рішення. У побуті поводить себе добре. Фізично розвинутий, в стройовому відношенні підтягнутий, табельною зброєю володіє задовільно, порядок її застосування знає. На зауваження реагує правильно, робить вірні висновки. За поточний рік ним було розглянуто 65 заяв та повідомлень громадян розкрито 18 кримінальних правопорушень, розкрито 15 кримінальних правопорушень, в тому числі за його участю 22, надано 10 ініціативних рапортів.

Висновок прямого керівника від 17.10.2017р. - займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду (а.с. 13 на звороті).

Згідно пройденого тестування позивачем набрано: тестування загальних навичок "32" бали із "60" можливих, професійне тестування "37" із "60" можливих.

Разом з тим в розділі IV атестаційного листа Результати атестування (висновок атестаційної комісії) від 20.10.2017р. вказано: 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність.

В протоколі атестаційної комісії №16 ГУНП у Вінницькій області від 20.10.2017р. №17, зазначено, що висновок щодо невідповідності займаній посаді позивачем, підтримано членами комісії виходячи з наступного: "враховуючи результати аналізу проходження служби, низький рівень особистої дисциплінованості, відсутність почуття особистої відповідальності, відсутність стійкості моральних принципів щодо підвищення ефективності служби, недотримання норм професійної та службової етики, незнання вимог н/а в частині організації ОРД, а також беручи до уваги обставини, що стали підставою для складення протоколу про вчинення корупційного правопорушення, комісією прийнято рішення 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність".

25.10.2017р. позивач ознайомився із рішенням атестаційної комісії, вказавши що з ним не згоден, рішення не обєктивне (а.с.14).

Згідно витягу із наказу начальника ГУ НП у Вінницькій області від 30.11.2017р. №204 о/с відповідно до Закону України "Про Національну поліцію України" звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області з 30 листопада 2017 року. Підстава: висновок атестаційної комісії №16 від 20.10.2017р. (а.с.42).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами Закону України "Про Національну поліцію".

Інститут атестування поліцейських передбачено Законом України "Про Національну поліцію", відповідно до частини 1 статті 57 якого, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015р. № 1465 затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція), яка розроблена відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", визначає порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри.

Так, згідно частини 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Вищенаведені норми продубльовано у пункті 3 розділу І Інструкції.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширенню не підлягає, а тому аналіз положень наведеної норми Закону дає підстави для висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність.

Таким чином, кожна із зазначених у частині 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" підстав проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, своїм наслідком може мати або призначення за вищу посаду за умови успішного проходження атестації, або відмови у такому призначенні.

Атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники (пункт 3 розділу IV Інструкції).

Прямі керівники зобовязані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, зясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків:

1) займаній посаді відповідає;

2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії (пункт 9 розділу IV Інструкції).

Суд зазначає, що зміст атестаційного листа ОСОБА_4, складеного його прямим керівником, свідчить про те, що позивачу надано позитивну характеристику. У цьому ж атестаційному листі зроблено висновок про те, що позивач займаній посаді відповідає та заслуговує призначення на вищу посаду. За результатами тестування він отримав 32 бали за загальне тестування та 37 балів за професійне тестування, тобто подолав мінімальний бар'єр у 25 балів.

В силу пунктів 10-12 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обовязковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Посилання апелянта на те, що під час прийняття атестаційною комісією рішення про невідповідність позивача займаній посаді в основу були покладені результати його тестування, які свідчать про низький рівень знань законодавчої бази та загальних здібностей та навичок є лише суб'єктивною точкою зору відповідача. Як вже зазначалось вище, Інструкцією встановлений мінімальний бар'єр при тестуванні, що становить 25 балів по професійному тесту та 25 балів по тестуванню на загальні здібності та навички. Натомість, суд звертає увагу, що показники позивача за результатами тестування є вище середнього, оскільки останній отримав в сумі 69 балів із 120 можливих.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив співбесіду з атестаційною комісією №16 (згідно додатку до протоколу засідання атестаційної комісії №16 ГУНП у Вінницькій області від 20.10.2017р.).

В судовому засіданні представник позивача наголошував, що у складі атестаційної комісії №16 один з членів комісії, на переконання позивача, мав з ним неприязні відносини та ОСОБА_4 не було роз'яснено можливість заявити відводу складу членів комісії.

Згідно пункту 4 розділу ІІІ Інструкції член атестаційної комісії повинен бути відведений, якщо є інформація про конфлікт інтересів або обставини, що викликають сумнів у його безсторонності. Якщо такі обставини існують, член атестаційної комісії повинен заявити самовідвід. Із тих самих підстав відвід члену комісії можуть заявити особи, щодо яких атестаційна комісія може прийняти рішення.

Представник апелянта під час судового засідання заявляла, що таке право позивачеві було роз'яснено, проте він ним не скористався. Разом з тим, не змогла підтвердити свої слова документально, оскільки, до суду не надано доказів в підтвердження роз'яснення ОСОБА_4 права відводу.

При цьому, посилання апелянта на те, що позивач не оскаржував наказ начальника ГУНП у Вінницькій області № 1552 від 12.12.2016 року "Про затвердження персонального складу атестаційної комісії № 16 ГУНП у Вінницькій області", а тому не мав з жодним із членів атестаційної комісії неприязних стосунків і, як наслідок, не скористався правом відводу є безпідставним з огляду на наступне.

Суд зазначає, що під час судового засідання було встановлено, що позивачу персональний склад атестаційної комісії № 16 ГУНП у Вінницькій області відомий не був, під час співбесіди склад не проголошувався, зазначений наказ до відома не доводився.

До того ж, представник відповідача не надала докази суду на підтвердження своїх тверджень, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обовязків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження) (пункт 16 розділу IV Інструкції).

За результатами тестування позивач отримав 32 бали за загальне тестування та 37 балів за професійне тестування, тобто подолав мінімальний бар'єр у 25 балів.

В матеріалах справи міститься подяка благодійної організації "Благодійний фонд "Вітрила надії" №5…/32…/11…-16 від 03.07.2017р. видана ОСОБА_4 за волонтерську допомогу бійцям на сході України (а.с.98), подяка ГФ "Вінницька обласна Народна самооборона" №14/06/17 від 14.05.2017р. видана ОСОБА_4 за вагомі внески бійців АТО та волонтерську допомогу (а.с.100); грамоти Барської РДА та районної ради, Барської міської ради (а.с.18-19).

Апелянтом зазначено, що відповідно протоколу здачі заліків зі службової підготовки за підсумками 2015-2016 навчального року ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4, ним одержано оцінки "задовільно" за функціональну підготовку, тактико-спеціальну підготовку, вогневу підготовку, фізичну підготовку. Та одержано загальну оцінку - "задовільно".

Представник відповідача наголошувала, що атестаційною комісією враховувався той факт, що за період проходження служби в органах Внутрішніх справ та підрозділах Національної поліції України старший лейтенант поліції ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності притягувався чотири рази (довідка начальника Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 09.10.2017р. (а.с.86)) та крім того притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-8 КУпАП.

Однак, суд зважає на ту обставину, що згідно вищеописаної Довідки від 09.10.2017р. станом на 09.10.2017р. лейтенант поліції ОСОБА_4 діючих дисциплінарних стягнень не мав.

Судом досліджено висновок службового розслідування за фактом складання адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, відносно оперуповноваженого Барського ВП Жмеринського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 23.06.2016р. (а.с.63-64) та копію постанови Барського районного суду Вінницької області від 16.06.2016р. у справі №125/1010/16-п про визнання винними ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-8 КУпАП (а.с.66-68).

Разом з тим, постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2016р. постанову Барського районного суду Вінницької області від 16.06.2016р. скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, звільнивши ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності (а.с.69-70). Вказане судове рішення набуло законної сили 19.09.2016р.

Частиною шостою статті 78 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Слід зазначити, що постановою Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2016р. постанову Барського районного суду Вінницької області від 16.06.2016р. скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, звільнивши ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності.

Крім того, суд зважає на ті обставини, що на момент винесення рішення атестаційною комісією №16, позитивні висновки викладені атестаційному листі щодо ОСОБА_4 та висновки його безпосереднього керівника є чинними та ніким не скасованими, дисциплінарні стягнення знятими, а провадження у справі щодо вчинення адміністративного порушення, пов'язаного з корупцією, закрито постановою суду.

Згідно пункту 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Колегією суддів встановлено відсутність жодних доводів на підтвердження обґрунтованості та правомірності рішення (висновку) атестаційної комісії, як і не надано обґрунтованих доводів щодо неможливості прийняття відносно позивача іншого, ніж передбаченого підпунктом 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції №1465, висновку, зокрема, займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що результати тестування обов'язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування, і відповідно, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття. Адже не зрозуміло з яких міркувань комісія дійшла висновку про низький рівень особистої дисциплінованості, відсутність почуття особистої відповідальності, відсутність стійкості моральних принципів та інше. Окрім того, у протоколі не відображено мотиви відхилення атестаційного листа позивача, послужного списка, показників службової діяльності, навичок, довідок про результати роботи тощо. До того ж, в протоколі не зазначено, якому саме критерію не відповідав позивач.

На переконання суду, метою проведення атестації (для вирішення питання щодо призначення на вищу посаду) є вирішення питання про можливість призначення особи на вищу посаду, а тому неможливість такого призначення за наявності негативного висновку атестаційної комісії не може тягнути за собою висновку щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зокрема, лише атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Відповідно до правового висновку Вищого адміністративного суду України висловленого у постанові від 24.10.2017р. №К/800/4877/17, атестований має право вимагати в суді скасування рішення (висновку) атестаційної комісії з метою захисту своїх процедурних прав, у результаті порушення яких і було прийняте оскаржене рішення (висновок) за умови, якщо ця вимога заявлена разом із вимогою про скасування адміністративного акта, який завершує відповідну атестаційну процедуру.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування висновку (рішення) Атестаційної комісії №16 ГУНП у Вінницькій області від 20.10.2017р., зазначеного у протоколі засідання атестаційної комісії та внесеного у розділ IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", який прийнятий стосовно ОСОБА_4; визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області №204 о/с від 30.11.2017р. "щодо особового складу" в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, оперуповноваженого Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, зі служби в поліції через службову невідповідність відповідно до п.5 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію"; поновлення ОСОБА_4 на посаді оперуповноваженого Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення 30.11.2017р. по дату прийняття рішення у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як один рік.

Згідно з пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Наведене відповідає правовій практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постановах від 21 січня 2012 року № 6-87цс11 та від 14 січня 2014 року № 21-395а13.

Згідно довідки про доходи позивача, виданої відділом УФЗБО ГУ НП у Вінницькій області 01.12.2017 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 становить 332,86 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на день прийняття цього рішення становить 50 календарних днів (з 01.11.2017 року по 20.12.2017 року), у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, становить 16643 грн. (332,86 грн. х 50 днів).

Відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 травня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6