Справа № 301/1646/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2166/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,
суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,
за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,
апелянта ОСОБА_1 ,
представника апелянта Балана А.С.,
представника відповідача Остапчука П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 січня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Білосевич Г.С. о 14:16:32 у м. Кременець, повний текст складений 08.02.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військового комісара Кременецького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника Фещенка Юрія Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військового комісара Кременецького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та скасування постанови № 20 від 25.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 210 КУпАП за відмову проходити військово-лікарську комісію.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 січня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, а також порушені норми матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення і прийняти нове, яким задовольнити позов.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача позбавлено можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, правом на отримання правової допомоги, заявляти клопотання та надавати свої пояснення. Зазначає також, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки не є ні військовозобов`язаним, ні призовником, так як виключений з військового обліку у 2010 році. Крім того, відповідачем пропущений строк притягнення до адміністративної відповідальності, а постанова складена передчасно, оскільки встановлений у розпорядженні військового комісара строк проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії на час винесення оскаржуваної постанови не закінчився.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що покликання апелянта на пропуск строку притягнення до адміністративної відповідальності не заслуговує на увагу, оскільки моментом скоєння правопорушення є момент відмови від проходження військово лікарської комісії 25.09.2017 року, про що свідчить протокол про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була надана можливість скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, однак такою можливістю він не скористався, зазначивши, що оскаржуватиме постанову в суді. Зазначає, що складення оскаржуваної постанови не є передчасним, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження військово медичного огляду.
Під час апеляційного розгляду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.
Представник відповідача заперечив апеляційну скаргу, просить залишити судове рішення без змін.
Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно військового квитка серії НОМЕР_1 08.06.1989 року взятий на військовий облік та 03.01.2010 року знятий (виключений) з обліку.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст.210 ч.1 КУпАП № 20 від 25.09.2017 року та постанови військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 20 від 25.09.2017 року, ОСОБА_1 близько 10 год. 20 хв. 25.09.2017 року прибув до Кременецького ОМВК згідно повторного розпорядження військового комісара № 25 від 20.09.2017 року для поновлення (взяття) на військовому обліку військовозобов`язаних, проходження медичної комісії щодо визначення ступеня придатності до військової служби. ОСОБА_1 відмовився представити військовий квиток, в якому необхідно зробити відмітку про взяття на військовий облік військовозобов' язаних та призначення на воєнний час. 25.09.2017 року об 11 год. 15 хв. відмовився проходити військово-лікарську комісію у вказаний термін з 25.09.2017 - 29.09.2017 року, що спричинило порушення правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних п.2 додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року, зокрема, вимоги п. 10 ст. 1, п.2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Постановою за справою про адміністративне правопорушення № 20 від 25.09.2017 року на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210 КУпАП.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що оскаржувана постанова військового комісара Кременецького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обгрунтовано, добросовісно, розсудливо та своєчасно, тобто, у встановлений строк, а докази, подані відповідачем спростовують доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у нього обов`язку з`явитись на виклик до військового комісаріату для проходження військово -лікарської комісії.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Таким чином, враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається застосування адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю.
Триваючими адміністративними правопорушеннями є такі правопорушення, що пов`язані тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.
Проаналізувавши обставини справи та суть правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що правопорушення, за вчинення якого позивач притягнутий до відповідальності, є триваючим, а тому строк притягнення до відповідальності становить два місяці з дня вчинення правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи та визнається учасниками справи, ОСОБА_1 неодноразово викликався до Кременецького об`єднаного міського військового комісаріату для поновлення на військовому обліку і проходження медичної комісії, зокрема, 17.02.2017 року - згідно розпорядження військового комісара Кременецького ОМВК 37; 04.04.2017 року - розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №566; 07.07.2017 року розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №1179; 16.08.2017 року розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №47.
Також визнається сторонами, що ОСОБА_1 , з`являючись до військового комісаріату, відмовлявся пред`являти військовий квиток для проставлення відмітки про поновлення на військовому обліку та проходити медичну комісію.
Таким чином, перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності розпочався ще 17.02.2017 року, тобто, з дня виявлення відповідачем вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП.

Враховуючи те, що строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП підлягає обчисленню з дати його безпосереднього виявлення, то відповідач пропустив строк для накладення адміністративного стягнення, оскільки постанова за справою про адміністративне правопорушення винесена 25.09.2017 року.
Згідно ч. 1 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, зокрема, що вона винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),безсторонньо (неупереджено),добросовісно, розсудливо, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також апеляційний суд зауважує, що з урахуванням завдань та принципів адміністративного судочинства, обов`язку доказування, принципу правової визначеності слід трактувати будь-які «сумніви» не інакше, як неспроможність суб`єкта владних повноважень переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних рішень у спірних правовідносинах, що є невиконанням ним його процесуального обов`язку.
Нездатність державного органу довести обґрунтованість та законність власних рішень є підставою судового захисту порушених прав позивача. Будь-який інший висновок, фактично, зводить нанівець всю систему завдань адміністративного судочинства.
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи те, що постанова військового комісара Кременецького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 20 від 25.09.2017 року винесена з порушенням строку накладення адміністративного стягнення, то така згідно ст. 286 КАС України підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до ст. 317 КАС України судове рішення слід скасувати.
Відповідно до статті 139 КАС України апеляційний суд не встановлює новий розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 січня 2018 року у справі № 601/1646/17скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.
Скасувати постанову військового комісара Кременецького об`єднаного міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 20 від 25.09.2017 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складене 16.05.2018 року