Справа № 219/9869/17
Суддя: Дубовик Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/9869/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (у письмовому провадженні) справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчини певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 просить зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплачувати їй пенсію за віком з 27 липня 2016 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, посилаючись на те, що вона досягла пенсійного віку і має достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком. Її трудовий стаж складає понад 24 роки. 16 вересня 1998 року вона виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. До виїзду за кордон позивач мешкала в м. Горлівка Донецька область, Україна.

27.07.2016 р. через свого представника, вона звернулась до відповідача із особистою заявою про призначення пенсії із додаванням усіх необхідних документів, але відповідач відмовив їй в призначенні пенсії, посилаючись на те, що нею не була дотримана вимога особистого звернення про призначення за пенсією, відсутність міжнародної пенсійної угоди між України та Ізраїлем, відсутність реєстрації на території м. Бахмут, а також відсутність у неї довідки внутрішньо переміщеної особи. Вважає дії відповідача протиправними та такими що порушують її право на соціальний захист.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав заяву про повне підтримання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, участь представника в судове засідання не забезпечив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав, відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову не подав, тому суд на підставі ч. 9 ст. 205, ст. 258 розглядає справу в письмовому провадженні.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, дійсний до 16.07.2018 року.

До виїзду на постійне проживання в Ізраїль ОСОБА_1 проживала в за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 в Україні набула трудовий стаж - 24 роки, що підтверджується копією трудової книжки, виданої 06.08.1974 року.

ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Пенсійного фонду України із заявою щодо передачі її заяви про призначення пенсії за віком за належністю до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України (відповідна обставина встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року).

Листом № 2934/02 від 02 березня 2017 року відповідач Бахмутське об'єднане управління пенсійного фонду України відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком, посилаючись на відсутність ратифікованої Угоди між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення, відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, відсутність реєстрації на території м. Бахмут та Бахмутського району Донецької області, та відсутність оригіналів документів відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство» документами, які підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, право громадянина на призначення пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні та відсутність на даний час механізму виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документом, що засвідчує місце проживання особи є : паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Відповідно паспорту позивача - громадянки України для виїзду за кордон, який було видано позивачеві, вона є громадянином України, постійне місце проживання якої є держава Ізраїль.

Отже, позивач, як громадянка України, має право на звернення до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Позивачем були надані всі документі, які визначенні Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове держане пенсійне страхування», окрім документа, який підтверджує місце реєстрації в Україні.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Тобто, ОСОБА_1, проживаючи в державі Ізраїль, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи, оскільки позивач виїхала до держави Ізраїль в 1998 році, тобто до початку оголошення АТО на території Донецької та Луганської областей.

Таким чином, право громадянина України на призначення пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або наявністю відмітки про реєстрацію місця проживання в Україні.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

За таких обставин, суд вважає безпідставною відмову відповідача щодо призначення пенсії позивачу а тому відповідача слід зобов'язати призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.07.2016 року.

Позовні вимоги щодо призначення пенсії з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, проведення індексації пенсій є обов'язком відповідача та має здійснюватися за наявності зміни індексу споживчих цін. В цій частині права позивача з боку відповідача порушені не були, оскільки відповідач не відмовляв позивачеві у індексації пенсійних виплат.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в їх значній частині, а адміністративний позов позивачем було подано до суду виключно у зв'язку з діями відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі, - 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9,245,246,263, КАС України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити і виплачувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію за віком з 27 липня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині призначення пенсії з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів, - відмовити.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.Є. Дубовик