Справа № 817/1052/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року м. Рівне №817/1052/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років; зобов`язати відповідача призначити пенсію із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення з заявою до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Ухвалою суду від 16.04.2018 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що в період з 01.01.1986 по 18.12.1989 проживав в с. Гута-Перейма Сарненського району Рівненської області, яке належить до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 18.12.1989 по даний час він проживає в с. Малинськ Березнівського району Рівненської області, яке відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю. Крім того, з 01.07.1992 по 20.09.2001 працював на станції Немовичі, яка також відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Таким чином, на думку позивача, в зоні гарантованого добровільного відселення він проживав станом на 01.01.1993 3 роки 7 місяців 22 дні та працював 6 місяців; в зоні посиленого радіоекологічного контролю 3 роки. Тому, ОСОБА_1 вважає, що він має право на зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, відповідач відмовив йому у призначенні пенсії. Тому, позивач просить суд визнати протиправною відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку і зобов`язати орган Пенсійного фонду України призначити йому пенсію.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, де вказав, що відповідно до поданих позивачем документів, він в період з 28.09.1990 по 30.07.1991 навчався в Барановичской дортехшколе Белорусской ж.д. Тому, ОСОБА_1 має право на зниження пенсійного віку на 4 роки відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а на даний час позивач досягнув лише 54 років. Крім того, відповідач зазначає, що позивач об`єднує періоди роботи і проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та зоні посиленого радіоекологічного контролю, що суперечить частині другій статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому, Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.16).

02 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком (а.с.30).

16 березня 2018 року відповідно до листа №485/04 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на підставі приписів статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.14).

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ ( в редакції закону на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Судом встановлено, що відповідно до уточнюючої довідки виробничого підрозділу «Сарненська дистанція сигналізації і зв`язку» Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №40 від 31.10.2017 ОСОБА_1 з 01.03.1985 по 20.09.2001 працював на станції Немовичі (а.с.12).

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, село Немовичі відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Крім того, відповідно до довідки Немовицької сільської ради Сарненського району №3798 від 23.10.2017 позивач проживав в с. Гута-Перейма Сарненського району в період з 01.01.1986 по 18.12.1989.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, село Гута-Перейма також відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, станом на 01.01.1993 позивач проживав та працював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а тому має право на зменшення пенсійного віку на підставі абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ.

Здійснюючи розрахунок років зниження пенсійного віку, суд зазначає, що ОСОБА_1 з моменту аварії (26.04.1986) до 20.09.2001 працював у с. Немовичі 15 років 4 місяці 24 дні, тому він має право на зниження пенсійного віку на 6 років (3 роки початкова величина та додатково 7 років, але на більше 6).

Таким чином, пенсійний вік ОСОБА_1 підлягає зниженню на 6 років.

Суд зазначає, що механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 №9-1) (далі - Порядок №22-1)

До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, в тому числі документи, які засвідчують особливий статус: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, суд наголошує, що документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (частина третя статті 65 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 04 вересня 2015 року (№690/23/15-а), Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 05 травня 2017 року у справі №К/800/15193/17, від 03 жовтня 2017 року у справі №К/800/31990/17.

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що таке посвідчення позивачу видане уповноваженим на те державним органом (Рівненська ОДА), який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Відповідно до посвідчення позивача ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), тобто відноситься до громадян, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 01.01.1993 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні добровільного відселення не менше трьох років.

Посвідчення позивача є чинним, а отже підтверджує його статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, що передбачено статтею 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», факт роботи у зоні гарантованого добровільного відселення підтверджується довідкою, що узгоджується із вимогами частин третьої та четвертої статті 15 даного Закону.

24 жовтня 2017 року позивачу виповнилося 54 роки, тому у зв`язку з наявністю правових підстав для зниження пенсійного віку позивача відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за віком.

Таким чином, оскільки на момент розгляду справи позивач досягнув віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд дійшов висновку про протиправність відмови Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 16.03.2018 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області 02.11.2017, а 54 роки йому виповнилося 24.10.2017, тому пенсія зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна бути призначена позивачу з 25.10.2017.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, для захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про зобов`язання Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.10.2017, а не з моменту звернення, як просив позивач.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилань позивача на факт постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, то суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом шостим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Згідно з довідкою Малинської сільської ради Березнівського району від 10.10.2017 №2492 ОСОБА_1 з 18.12.1989 зареєстрований та фактично проживає у с. Малинськ.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, село Малинськ Березнівського району відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, станом на 01.01.1993 позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 3 місяці 25 днів (а не 4 роки, як вимагає положення Закону).

Тобто, з урахуванням вищенаведених норм законодавства у позивача відсутнє право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі абзацу шостого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Закону №796-ХІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Таким чином, оскільки пенсійний вік особи може бути знижено лише за однією підставою, тобто або за періодом проживання, роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення або за період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю, то з врахуванням зазначених періодів, суд дійшов висновку, що позивач на даний момент набув право на зниження пенсійного віку на підставі факту роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачена сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 10.04.2018 №46, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (місцезнаходження: вулиця Бурова, 17а/3, місто Костопіль, Рівненська область; ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Костопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 з 25.10.2017 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Костопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 травня 2018 року.

Суддя Недашківська К.М.