Справа № 826/2984/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року № 826/2984/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., суддів Григоровича П.О., Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Аерохендлінг»

до Державної авіаційної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Аерохендлінг» (надалі також - ТОВ «Транс-Аерохендлінг», позивач) з позовом до Державної авіаційної служби України (надалі також - ДАС України, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови серії АА №002471 від 12.02.2016 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на позивача протиправно накладено штраф у зв'язку із відсутністю факту правопорушення, що покладено відповідачем в основу висновків про наявність підстав про притягнення ТОВ «Транс-Аерохендлінг» до відповідальності згідно ч.11 ст.85 Повітряного кодексу України та п.7.1.2 Наказу МТЗУ від 15.06.2007 №508 «Про затвердження Програм підготовки персоналу з авіаційної безпеки».

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях, які залучені до матеріалів справи, в яких зазначено про правомірність винесення постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, оскільки позивачем і не заперечується той факт, що відповідальна особа з авіаційної безпеки не пройшла належну підготовку в сертифікованому навчальному центрі з авіаційної безпеки.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 12 по 13 січня та з 14 по 15 січня 2016 року Державна авіаційна служба України спеціально створеною комісією, провела сертифікаційне обстеження ТОВ «Транс-Аерохендлінг» в аеропорту «Бориспіль» стосовно отримання сертифікату відповідності на вид діяльності: забезпечення обслуговування пасажирів та багажу та обслуговування на пероні та місяцях стоянок ПС. За результатами перевірки були складені акти від 19.01.2016 та 20.01.2016 відповідно.

За результатами цих актів перевірки було встановлено недоліки в роботі ТОВ «Транс-Аерохендлінг», зокрема встановлено, що відповідальною особою з авіаційної безпеки призначено заступника директора з авіаційної безпеки, охорони праці та пожежної безпеки ОСОБА_1, який не пройшов спеціальної підготовки за програмою для вищого керівного складу авіаційного суб'єкту. З огляду на наведене комісією було прийнято рішення про застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу.

12.02.2016 відповідачем винесено постанову серії АА №002471 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, якою на ТОВ «Транс-Аерохендлінг» накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. за порушення ч.11 ст.85 Повітряного кодексу України та п.7.1.2 Наказу МТЗУ від 15.06.2007 №508 «Про затвердження Програм підготовки персоналу з авіаційної безпеки» (надалі також - Наказ № 508).

Вважаючи таку постанову протиправною та такою, що порушує права та свободу позивача, він звернувся до суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 Повітряного кодексу України (надалі також - ПК України) державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Згідно з ч.5 ст.4 ПК України державне регулювання у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України здійснюють у межах повноважень:

-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту;

- центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації (далі - уповноважений орган з питань цивільної авіації);

- національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, визначає пріоритетні напрями та здійснює заходи щодо формування державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України і забезпечує нормативно-правове регулювання відповідно до ст.11 цього Кодексу.

Державна авіаційна служба України діє відповідно до Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 № 520 (надалі також - Положення № 520). ДАС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Відповідно до Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 26.12.2011 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2012 за № 73/20386 (надалі також - Порядок № 637), протоколи про правопорушення мають право складати Голова ДАС України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи ДАС України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники.

Так, уповноваженим на перевірку державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу нагляду за станом авіаційної безпеки аеропортів та суб'єктів комерційного обслуговування ДАБ ДАС України ОСОБА_2 складно протокол про правопорушення у галузі цивільної авіації серії АА № 002573 від 29.01.2016.

Відповідно до Порядку №637 розгляд справ про правопорушення здійснює ДАС України. За результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації. Від імені ДАС України розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право Голова ДАС України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи ДАС України.

Відповідно до вищезазначеного, т.в.о. голови ДАС України Дьомін Е.В. виніс дві постанову про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.02.2016.

Щодо змісту виявлених порушень суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Повітряного кодексу України сертифікат на відповідність вимогам авіаційних правил України повинні отримати підприємства та організації, які в галузі цивільної авіації здійснюють:

1) розроблення цивільної авіаційної техніки і змін до неї з метою схвалення типової конструкції та серійне виробництво авіаційної техніки схваленої конструкції;

2) технічне обслуговування авіаційної техніки;

3) управління підтриманням льотної придатності;

4) експлуатацію повітряних суден;

5)навчання авіаційного персоналу та персоналу, діяльність якого стосується забезпечення авіаційної безпеки, персоналу з наземного обслуговування;

6) наземне обслуговування;

7) надання послуг з аеронавігаційного обслуговування;

8) захист цивільної авіації від актів незаконного втручання;

9)інші види діяльності, передбачені законодавством, у тому числі авіаційними правилами України.

Сертифікат видається після здійснення процедури сертифікації, у ході якої перевіряється довгострокова здатність суб'єкта або об'єкта авіаційної діяльності до безпечного виконання дозволеного виду діяльності або функцій у галузі цивільної авіації.

Частиною 2 ст.77 Повітряного кодексу України визначено, що суб'єкти авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування, що підлягають обов'язковій сертифікації, провадять свою діяльність на території аеропорту та аеродрому на підставі відповідного сертифіката, виданого уповноваженим органом з питань цивільної авіації, а також договору, укладеного з експлуатантом аеропорту (аеродрому).

У відповідності до п.64 ст.1 Повітряного кодексу України наземне обслуговування - послуги з наземного обслуговування повітряних суден, екіпажу, пасажирів, вантажу, багажу, пошти, що надаються користувачам аеропорту на території аеропорту (аеродрому) або за його межами.

Відповідно до п.2.1.1 Правил сертифікації аеропортів затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 13.06.2006 №407, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 23.06.2006 за №740/12614 (надалі також - Правила №407) організація державної системи сертифікації аеропортів та інших суб'єктів аеропортової діяльності далі (надалі також - САД) визначена Правилами №407 і передбачає сертифікацію САД незалежно від форм власності та відомчої належності.

Згідно з абз.25 п.1.5 Правил №407 САД - аеропорт, структурний підрозділ аеропорту (аеропортова служба) або іншого підприємства, суб'єкти комерційного обслуговування в аеропортах, інші підприємства незалежно від їх організаційно - правової форми та форми власності, які здійснюють аеропортову діяльність.

Відповідно до п.1.5 Правил №407 аеропортова діяльність - виконання технологічних процесів і підтримання в експлуатаційному стані споруд, механізмів, машин та обладнання для забезпечення зльоту, посадки, маневрування, стоянки повітряних суден (надалі також - ПС), технічного обслуговування ПС, забезпечення паливно-мастильними матеріалами (надалі також - ПММ) і спеціальними рідинами, обслуговування пасажирів, екіпажів, багажу, пошти, вантажів та забезпечення авіаційних робіт; наземне забезпечення - послуги, які необхідні для забезпечення прильоту, вильоту, переміщення, стоянки та обслуговування ПС, обслуговування пасажирів, екіпажів, багажу, пошти, вантажів та забезпечення авіаційних робіт.

З наявних матеріалів справи, судом встановлено, що державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі також - ДП МА «Бориспіль») було укладено генеральну угоду на здійснення аеропортової діяльності з позивачем від 20.08.2014 №02.1-14/4.

Відповідно до умов генеральної угоди позивач надає послуги з наземного обслуговування на території ДП МА «Бориспіль» за наявності діючих сертифікатів відповідності, а саме забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, вантажів; обслуговування на пероні та місцях стоянок ПС; наземне адміністрування в аеропорту.

Зокрема в матеріалах справи містяться фотокопії сертифікатів відповідності ТОВ «Транс-Аерохендлінг» № KBP-CKO-202-01, № KBP-CKO-203-01, № KBP-CKO-201-01 якими засвідчується, що підприємства відповідають вимогам діючих нормативних документів України, які регламентують діяльність цивільної авіації і мають право на діяльність в заявленій сфері - наземне адміністрування аеропорту, обслуговування на пероні та містах стоянок повітряних суден, забезпечення обслуговування пасажирів та багажу, авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт.

При цьому в оскаржуваній постанові серії АА №002471 від 12.02.2016 Державна авіаційна служба України за здійснення діяльності ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з авіаційної безпеки, охорони праці та пожежної безпеки, яка не пройшла відповідної підготовки в сертифікованому навчальному центрі з АБ за програмою для вищого керівного складу авіаційного суб'єкта, наклала на ТОВ «Транс-Аерохендлінг» штраф у суму 17 000,00 грн. з посиланням на п.11 ст.85 Повітряного кодексу України та п.7.1.2 Наказу МТЗУ від 15.06.2007 №508 «Про затвердження Програм підготовки персоналу з авіаційної безпеки».

Зокрема, з матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що на момент звернення ТОВ «Транс-Аерохендлінг» до ДАС України з питань продовження терміну дії сертифікатів відповідності, на посаді заступника директора з авіаційної безпеки, охорони праці та пожежної безпеки працював ОСОБА_4. Проте відповідно до наказу №90-к про припинення трудового договору, 30.09.2015 ОСОБА_4 на підставі заяви від 16.09.2015 та ст.38 КЗпП України було звільнено за власним бажанням.

З метою недопущенням зриву проведення сертифікації, наказом №247/з від 30.09.2015, обов'язки заступника з директора з авіаційної безпеки, охорони праці та пожежної безпеки ТОВ «Транс-Аерохендлінг» було покладено на заступника директора з внутрішньої безпеки та режиму ОСОБА_5, який на той час пройшов підготовку у сертифікованому навчальному центрі з АБ за програмою «Aviation Security for Airport Supervisors».

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що ДАС України помилково було визначено, що на посаду заступника генерального директора, яка не передбачена штатним розписом позивача, було призначено ОСОБА_1, оскільки останній тільки тимчасово виконував обов'язки заступника директора з авіаційної безпеки, охорони праці та пожежної безпеки на момент проведення сертифікації.

Ст.105 Кодексу про працю України передбачено, що працівники можуть виконувати на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи.

Міністерство праці та соціальної політики у листах від 02.12.2005 № 9942/0/14-05/018-17, від 26.05.2003 № 18-349 роз'яснює, що оскільки відсутнє законодавче визначення понять «суміщення професій», «розширення зони обслуговування» та «виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника», то з цих питань необхідно керуватись положеннями постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 04.12.1981 №1145 та Інструкцією Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981 року № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 14.05.1982 № 53-ВЛ.

Зазначені нормативні акти продовжують діяти на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.91 № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР», якою встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, не врегульованих законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

На цій підставі постанова про порядок суміщення професій (посад) та Інструкція з її застосування продовжують діяти в частині тих пунктів, які містять загальні норми і принципи цієї форми роботи працівників: визначення суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування і збільшення обсягу робіт, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, а також перелік керівних працівників підприємств, яким зазначені доплати не можуть провадитись.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується з позицією позивача, що ОСОБА_1 не був переведений на посаду заступника директора з авіаційної безпеки, пожежної безпеки та охорони праці ТОВ «Транс-Аерохендлінг», а лише тимчасово виконував покладені на нього обов'язки за посадою, а саме- на момент проведення сертифікації. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачеві за результатами перевірки були видані наступні сертифікати відповідності: № KBP-CKO-228-0021 від 29.01.2016 на вид діяльності «Забезпечення обслуговування пасажирів та багажу» з терміном дії до 29.01.2019, № KBP-CKO-227-02 від 29.01.2016 на вид діяльності «Наземне адміністрування аеропорту» з терміном дії до 29.01.2019, № KBP-CKO-229-02 від 29.01.2016 на вид діяльності «Обслуговування на пероні та містах стоянок ПС» з терміном дії до 29.01.2019, які засвідчують, що ТОВ «Транс-Аерохендлінг» відповідає вимогам діючих нормативних документів України, які регламентують діяльність цивільної авіації і має право на діяльність в заявленій сфері.

Щодо питання розбіжності у сторін поняття «суб'єкт наземного обслуговування» та «суб'єкт авіаційної діяльності», суд зазначає наступне.

Відповідно до Повітряного кодексу України, фізичні та юридичні особи незалежно від форми власності, відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі цивільної авіації визначаються, як суб'єкти авіаційної діяльності. Тобто фактично усі суб'єкти господарювання, що здійснюють діяльність у галузі цивільної авіації є суб'єктами авіаційної діяльності. Однак для того щоб визначити таких суб'єктів, необхідно зазначити, яка саме діяльність відноситься до авіаційної галузі.

П.3 ч.1 ст.1 Повітряного кодексу України визначено, що авіаційна діяльність - діяльність фізичних та юридичних осіб у галузі авіації та/або організація повітряного руху України.

При цьому таке визначення авіаційної діяльності є загальним і ставить багато питань щодо встановлення кола осіб, які є суб'єктами вказаної діяльності. Щоб конкретизувати коло суб'єктів такої діяльності необхідно звернутися до ст. 13 Повітряного кодексу України, в якій перелічується діяльність підприємств та організацій в галузі цивільної авіації, що потребує сертифікації, а саме:

1) розроблення цивільної авіаційної техніки і змін до неї з метою схвалення типової конструкції та серійне виробництво авіаційної техніки схваленої конструкції;

2) технічне обслуговування авіаційної техніки;

3) управління підтриманням льотної придатності;

4) експлуатацію повітряних суден;

5) навчання авіаційного персоналу та персоналу, діяльність якого стосується забезпечення авіаційної безпеки, персоналу з наземного обслуговування;

6) наземне обслуговування;

7) надання послуг з аеронавігаційного обслуговування;

8) захист цивільної авіації від актів незаконного втручання;

9) інші види діяльності, передбачені законодавством, у тому числі авіаційними правилами України.

Відповідно до ст.77 Повітряного кодексу України, суб'єкти авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування, що підлягають обов'язковій сертифікації, провадять свою діяльність на території аеропорту та аеродрому на підставі відповідного сертифіката, виданого уповноваженим органом з питань цивільної авіації, а також договору, укладеного з експлуатантом аеропорту (аеродрому).

Види аеропортової діяльності, що підлягають сертифікації, передбачено в додатку 1 до Правил сертифікації аеропортів, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 13.06.2006 № 407 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23.06.2006 за № 740/12614 (надалі також - Правила). Згідно з додатком 1 до Правил, обов'язковій сертифікації в порядку, встановленому Правилами, підлягають такі види діяльності: - забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, пошти та вантажів; - наземне адміністрування в аеропорту; - обслуговування на пероні та місцях стоянок повітряних суден; - миття та зняття зледеніння. Відповідно до пункту 3.1.2 Правил Заявка суб'єкта аеропортової діяльності на одержання Сертифіката надається до органу сертифікації у таких випадках: - при первинній сертифікації; - при закінченні терміну дії попереднього Сертифіката; - при відновленні після скасування або призупинення дії Сертифіката; - при необхідності оформлення змін або доповнень до Сертифіката, який був виданий раніше.

Таким чином позивач - ТОВ «Транс-Аерохендлінг» є суб'єктом наземного обслуговування та в контексті п.97 ч.1 ст.1 Повітряного кодексу України є суб'єктом авіаційної діяльності.

В цей же час, ст. 85 ПК України визначає організацію забезпечення авіаційної безпеки. Згідно ч. 9 ст. 85 ПК України, у загальній системі сертифікації суб'єктів авіаційної діяльності або допуску до авіаційної діяльності перевіркам на відповідність вимогам авіаційної безпеки підлягають:

1)експлуатанти;

2)аеропорти, аеродроми, злітно-посадкові майданчики;

3)підприємства аеронавігаційного обслуговування повітряного руху;

4)навчальні заклади, що забезпечують підготовку персоналу з авіаційної безпеки;

5)організації з технічного обслуговування;

6)інші суб'єкти наземного обслуговування, що здійснюють певні види наземного обслуговування у контрольованій зоні.

Згідно п. 2 ст. 1 ПК України, авіаційна безпека - захист цивільної авіації в актів незаконного втручання, який забезпечується комплексом заходів із залученням людських і матеріальних ресурсів.

Згідно п. 1.5. Правил сертифікації аеропортів, розділу 2 наказу Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації «Про затвердження правил сертифікації служб авіаційної безпеки України» (надалі також - Правила сертифікації АБ), п.1 Розділу 2 Закону України «Про державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації» від 02.06.2006 № 397 (надалі також - Закон №397), авіаційна безпека - комплекс заходів, а також людські та матеріальні ресурси, призначені для захисту цивільної авіації від актів незаконного втручання в її діяльність.

Згідно п.17 Розділу V Закону №397 забезпечення авіаційної безпеки в авіаційному суб'єкті покладається на службу авіаційної безпеки. Порядок організації, структура, завдання та функції зазначеної служби, а також правила її сертифікації визначаються нормативно-правовими актами, затвердженими спеціально уповноваженим органом з питань авіаційної безпеки цивільної авіації.

Згідно п.18 Розділу V Закону №397 відповідальність за виконання даного Закону в аеропорту покладається на керівника аеропорту.

Відповідач вважає, що Позивачем порушено п. 7.1.2 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 18 червня 2007 № 508 про твердження Програми підготовки персоналу з авіаційної безпеки (надалі також -Програми з АБ).

В загальних положеннях Програми АБ зазначено, що Програма підготовки персоналу з авіаційної безпеки розроблена з метою впровадження вимог щодо підготовки авіаційного персоналу служб авіаційної безпеки, а також авіаційного персоналу, що має відношення до авіаційної безпеки, у відповідності до стандартів і рекомендованої практики Міжнародної організації цивільної авіації та Європейської конференції цивільної авіації.

Програма визначає вимоги та рекомендації стосовно підбору персоналу, змісту програм навчання (курсів), підготовки авіаційного персоналу в галузі авіаційної безпеки авіаційних суб'єктів цивільної авіації України, а також критерії його сертифікації на підставі вимог Повітряного кодексу України та Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації.

Програма є обов'язковою для юридичних осіб, які здійснюють підбір, підготовку, сертифікацію авіаційного персоналу служб (підрозділів) авіаційної безпеки та авіаційного персоналу, що в своїй виробничій діяльності має відношення до авіаційної безпеки, в авіаційних суб'єктах цивільної авіації, зареєстрованих на території України, незалежно від форм власності та відомчої підпорядкованості.

Програма використовується посадовими особами Державної авіаційної адміністрації для визначення стандартів і рекомендованої практики до доору авіаційного персоналу служб авіаційної безпеки, а також спроможності навчальних закладів здійснювати підготовку за заявленими напрямами та сертифікувати авіаційний персонал з питань авіаційної безпеки.

Згідно п. 3.1. Програми з АБ, авіаційний суб'єкт - авіаційне підприємство, аеродром, аеропорт, експлуатант. Авіаційний персонал - скобовий склад авіаційного підприємства, організації підрозділу, навчального закладу, що складається з авіаційних спеціалістів за професійною ознакою.

В розумінні вищезазначених норм, позивач - як суб'єкт наземного обслуговування не вказаний, а, отже, не являється авіаційним суб'єктом для якого є обов'язковим проходження програми підготовки персоналу з авіаційної безпеки.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість застосування штрафу в оскаржуваній постанові серії АА №002471 від 12.02.2016 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, у зв'язку із недоведеність складу правопорушення. Відтак, рішення суб'єкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5- 11, 19, 72- 77, 90, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Аерохендлінг» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 12.02.2016 серії АА № 002471 на суму 17 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Головуючий суддя І.В. Смолій

Судді П.О. Григорович

С.К. Каракашьян