Справа № 825/14/18
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Київ № 825/14/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Бєлової Л.В.,

Троян Н.М.,

за участю

секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року (повний текст рішення виготовлено 02 березня 2018 року, суддя Клопот С.Л.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність для індивідуального садівництва на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка викладена у відповіді від 29.11.2017;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність для індивідуального садівництва на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 06.10.2017.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року повністю та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14 травня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив апеляційну скаргу (вх.№15809), у якому такий просить залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення суду - скасувати. Та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.10.2017 ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,12 га, яка знаходиться на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.35). До заяви було додано копію паспорта, копію ідентифікаційного номеру та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 29.11.2017 №0-28984/0-13429/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомлено позивача про те, що немає правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки з огляду на те, що відповідно до графічного матеріалу, прикладеного до заяви, зазначений земельний масив, в межах якого ОСОБА_2 бажає отримати земельну ділянку у власність, передбачений для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на Сході України на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками».

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління, здійснюючи перевірку відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, прийшло до правильного висновку, що земельна ділянка, з приводу приватизації якої звернулась позивач, розміщена в земельному масиві, призначеному для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на Сході України, та, зважаючи на це, Головне управління, діючи в межах повноважень, визначених статтею 118 ЗК України, не мало законних підстав для надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки вона не має відповідного статусу.

Даючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч.ч.2,3,4 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - в розмірах не більше 0,12 гектара.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пп. 31, 50 п. 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Оскільки спірна земельна ділянка належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, саме до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відноситься розгляд питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах визначених чинним законодавством, на території Чернігівської області.

Таким чином, Головне управління наділене виключними повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернігівської області.

Реалізуючи надані повноваження, Головне управління при розпорядженні землями державної власності сільськогосподарського призначення керується не тільки положеннями Земельного кодексу України, а й законами та підзаконними нормативно- правовими актами.

Зокрема, пунктом 14 частини 1 статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено таку пільгу учасникам бойових дій як першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно абзацу другого пункту 18 частини першої статті 13 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09.08.2015 №898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачено, що з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, обласним та Київській міській державним адміністраціям забезпечити:

- розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції гцодо відведення їм земельних ділянок;

- розміщення на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам, антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції;

- надання в десятиденний строк після подання учасниками антитерористичної операції або членами сімей загиблих учасників антитерористичної операції заяв про надання їм земельних ділянок відповідної інформації Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

З метою забезпечення прав учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції наказом Головного управління від 26.10.2017 №264 затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, підібраних на території області для передачі у власність учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції, відповідно до якого на території Чернігівського району зарезервовано в зазначених цілях 274,20 га для ведення індивідуального садівництва.

Головне управління, здійснюючи перевірку відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, прийшло до висновку, що земельна ділянка, з приводу приватизації якої звернулась позивач, розміщена в земельному масиві, призначеному для передачі у власність громадянам-учасникам АТО та членам сімей загиблих на Сході України.

Однак, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що Головне управління, діючи в межах повноважень, визначених статтею 118 ЗК України, не мало законних підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не має відповідного статусу, зважаючи на наступне.

Законодавцем у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою стосовно відведення спірної земельної ділянки аргументована тим, що земельний масив, з якого позивач бажає отримати ділянку відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, які з метою реалізації ініціативи Держгеокадастру та розпорядження КМУ від 19.08.2015 р. за №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", зарезервовано для надання учасникам антитерористичної операції та членам родини загиблих із їх числа.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області протиправно та необґрунтовано відмовило ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством.

Що стосується посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. за № 898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", то колегія вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Пунктом 1 вказаного розпорядження визначено, що Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру і обласним та Київській міській державним адміністраціям за участю органів місцевого самоврядування визначити протягом місяця на території відповідної області та м. Києва земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Отже, на виконання вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України визначення земельних ділянок для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції повинно було бути здійснено протягом місяця у 2015 році.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 р. за №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" наказом Головного управління від 26.10.2017 №264 затверджено Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, підібраних на території області для передачі у власність учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції, відповідно до якого на території Чернігівського району зарезервовано в зазначених цілях 274,20 га для ведення індивідуального садівництва.

Однак, разом з тим, зазначеними розпорядженням та наказом не передбачено заборон для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема для ведення індивідуального садівництва іншим громадянам, які не є учасниками АТО, з числа земельних ділянок, що включені до переліку.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Аналіз викладеної норми свідчить про те, що розпорядження Кабінету Міністрів України не є нормативно-правовим актом та не має вищої юридичної сили ніж Земельний кодекс України, яким не передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки громадянам, у зв'язку із резервуванням такої для надання учасникам АТО та членам їх сімей, та не може нівелювати або будь-яким іншим чином обмежувати права громадян, визначені Земельним кодексом України.

У зв'язку з вищевикладеним колегія суддів приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області з непередбачених законом підстав.

Також, згідно позиції Верховного суду у справах №21-358а13, №806/3787/13-а отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Відтак, формальні підстави в не наданні дозволу свідчать про зловживання своїм обов'язком відповідача надати такий дозвіл у відповідності до вимог закону, чим порушуються права позивача, гарантовані Конституцією України.

Також, в апеляційній скарзі позивач звертає увагу суду на те, що рішення за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки повинно бути оформлене у формі наказу, а не листа, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Так, Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області чітко визначені порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, зокрема і форма прийнятих відповідних рішень.

За правилами п. 8 даного Положення, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Отже, рішення за наслідками розгляду клопотань позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва повинно бути оформлене відповідачем у формі наказу, а не листа.

Так, відповідно до норм ст.118 Земельного кодексу України, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Позивач в даному випадку звернувся до відповідача з клопотанням саме в порядку ст.118 Земельного кодексу України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва.

Водночас, за результатами розгляду такого клопотання відповідачем позивачу був направлений лише лист "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", без прийняття будь-якого рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із вказаними доводами позивача, та приходить висновку про протиправність відмови відповідача, що викладена у листі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.11.2017 року № О-28984/0-13429/6-17.

Також, у своєму рішення суд першої інстанції посилався на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі - Стратегія), однак, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що Стратегія не є тим нормативно-правовим актом, що регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність, на відміну від Земельного кодексу України, а відтак, посилання суду першої інстанції на Стратегію, як на нормативний акт, що прийнятий на виконання Земельного кодексу України, чи іншого закону, що регулює земельні правовідносини, та надає відповідачу право відмовляти у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправними, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. №413 було затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, в якій передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

Разом з тим, будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено. Цей нормативний акт не регулює питання виділення земельних ділянок у власність, оскільки таке регулювання чітко передбачено Земельним кодексом України.

Затверджена Постановою №413 Стратегія - це алгоритм дій уряду в майбутньому у цій сфері, а тому вона не містить правових норм для врегулювання цих відносин. Більше того, в ній прямо зазначено, що «для реалізації Стратегії необхідно розробити проекти нормативно-правових актів».

Відповідно до вимог ст.92 Конституції України, ст.6 Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

З огляду на викладене, зазначення відповідачем Постанови Кабінету Міністрів України №413, як підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є безпідставними.

Окрім того, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що вимога позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не могла бути задоволеною, оскільки з поданих суду документів вбачається, що до клопотання позивачкою було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту землеустрою якої вона просить, вказано крапкою на карті, без прив'язування до місцевості.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки спеціального способу відображення на графічних матеріалах місця розташування бажаної земельної ділянки чинним законодавством не передбачено, та, окрім того, вказане не було підставою для відмови відповідачем позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до пп. «б» п. 4 ч. 1 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги позивача дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції, таким чином, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, мають бути покладені на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_2 судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги у розмірі 1600 (тисяча шістсот) грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями про сплату №49955 від 29.12.2017 на суму 640,00 грн. (а.с.5) та №32767 від 13.03.2018 на суму 960,00 грн. (а.с.69).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність для індивідуального садівництва на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка викладена у відповіді від 29.11.2017.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність для індивідуального садівництва на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 06.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (проспект Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 14000) судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1600 (тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 травня 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді Л.В. Бєлова

Н.М. Троян