Справа № 820/1931/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 р. № 820/1931/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача Летючого В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
19 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд, з підстав наявності бездіяльності:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей;

- скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;

- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги зазначена у пункті 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року, на думку позивача, є протиправною.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , проти позову заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що судом вже розглядалися аналогічні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач, Міністерство оборони України, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник Міністерства Оборони України не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах з 08.05.1978 року по 15.09.1994 року та у складі діючої армії під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Республіки Афганістан у складі військової частини польова пошта 1144 БПП з 25.09.1985 року по 18.09.1987 року.

Згідно витягу з протоколу № 3014 від 13.08.2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця - отримані ОСОБА_1 під час проходження військової служби множинні мінно-вибухові осколкові поранення, мінно-вибухова травма, ЗЧМТ - контузія головного мозку (1986 року) та наступні захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК № 104767 від 18.11.2015 року - внаслідок поранення, мінно-вибухової травми, ЗЧМТ-контузії головного мозку і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивачу з 17.11.2015 року вперше встановлена третя група інвалідності на строк до 01.12.2017 року.

Позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Листом від 03.05.2017 p. № 1139/BC3 ІНФОРМАЦІЯ_3 направив позивачу копію листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 30.03.2017 року № 248/3/6/1090, адресованого ІНФОРМАЦІЯ_2 , про результати розгляду документів позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги та копію витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби - від 17.10.2016 року № 86 п. 28.

Вказаним листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 30.03.2017 року повідомлено, що 07.10.2016 року на засіданні Комісії Міністерства оборони України прийнято рішення про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання у зв`язку з відсутністю копії документа про обставини поранення та запропоновано долучити до пакету документів завірену копію довідки про причини та обставини поранення та повторно надіслати його у Департамент фінансів.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі № 623/1019/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, щодо неприйняття у місячний строк після надходження документів ОСОБА_1 , надісланих Харківським обласним військовим комісаріатом 01.02.2017 року за вихідним 16/ОГД- рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ст.16.Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити Міністерству оборони України висновок з документами щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 після надходження рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі № 623/1019/17 скасовано в частині покладення обов`язку на Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 та в частині покладення обов`язку на Харківський обласний військовий комісаріат після надходження рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги. Прийнято в цій частині позовних вимог нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІІ групи, та прийняти відповідне рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату після надходження рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити виплату вказаної допомоги відмовлено. В іншій частині постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі № 623/1019/17 залишено без змін.

Так, постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2017 року по справі № 623/1019/17 набрала законної сили 11.10.2017 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що в пункті 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року засідання комісії Міністерства оборони України зазначено, що відповідно до постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської обл. від 29.05.2017 року у справі № 623/1019/17, постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки його 15.04.1994 року звільнено зі Збройних сил Російської Федерації. Розрахунок при звільненні з військової служби здійснювався в/ч 20309 Російської федерації (м. Заозерськ, Мурманська обл.), а законодавство України не передбачає виплат і військовослужбовцям збройних Сил інших держав.

Позивач, вважаючи вказану відмову противоправною, звернувся з даним позовом до суду.

Спірні відносини між сторонами в справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Згідно приписів статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Статтею 1 Закону №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 ст. 16 Закону №2011-XII в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності вперше, встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 4 - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

При цьому розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності третьої групи становить суму 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону).

За таких обставин позивач має право на призначення йому одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Суд вважає безпідставними посилання Міністерства оборони України на відсутність законодавчих підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що 15.04.1994 року його звільнено зі Збройних сил Російської Федерації, з огляду на наступне.

Статтями 1,2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу PCP. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року» ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу PCP та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу PCP, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, в якій він проживає.

Так, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене у статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку № 975.

За таких умов, враховуючи, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранень та контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в Збройних Силах СРСР при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою KM України № 975 від 25.12.2013 року, оскільки законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та встановлено обов`язок саме Міністерству оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання.

Частиною 1 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача .

Міністерством оборони України не надано до суду доказів наявності підстав встановлених ст. 16-4 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей для відмови позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що Міністерство оборони України приймаючи оскаржуване рішення діяло всупереч приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року.

З огляду на висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, суд, з метою належного відновлення порушених права позивача, вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Щодо посилань представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття справи в частині позовних вимог щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України, суд зазначає наступне.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 року у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про закриття провадження у справі №820/1931/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Суд зазначає, що положеннями Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 передбачено, що питання подання висновку про виплату одноразової грошової допомоги за формою (додаток 13 Наказу № 530) розпорядникові бюджетних коштів, тобто Міністерству оборони України в даному випадку, належить саме до повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, стосується його прав та обов`язків. Відповідно рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського обласного військового комісаріату згідно приписів п. 13 Порядку №975.

Суд вважає, що для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати ОСОБА_2 повторно подати висновок за формою додаток 13 Наказу №530 та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України про виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України надіслати рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Харківському обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Суд вважає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, лише після прийняття Міністерством оборони України відповідного рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у Міністерства оборони України виникає обов`язок щодо надіслання Харківському обласному військовому комісаріату вказаного рішення. В свою чергу, після настання вказаних обставин у Харківського обласного військового комісаріату виникають підстави для вчинення певних дій на виконання рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Отже, на час розгляду даної справи по суті права позивача в даній частині спірних правовідносин відповідачами не порушено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України надіслати рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Харківському обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 .

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір не стягується, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 8, п. 9, п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 12 протоколу № 15 від 09.02.2018 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства оборони України надіслати рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Харківському обласному військовому комісаріату для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 11.05.2018 року.