Справа № 813/1782/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2529/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,
суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.
з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, ухвалене суддею Гуликом А.Г. в місті Львові о 14 год. 45 хв. у справі № 813/1782/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, виплату коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 11.05.2017 року звернувся з позовом до суду, у якому з уточненням позовних вимог просить суд визнати протиправним та скасувати наказ № 24од тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 03.02.2017 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 міста Стрия Львівської області виплатити премію та додаткову грошову винагороду за грудень 2016 року та січень 2017 року .
На підтвердження позовних вимог покликається на те, що за результатами службового розслідування відповідач дійшов безпідставного висновку про порушення позивачем вимог ст. 11, 12, 14, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вчинення кримінального правопорушення, яке полягало у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць. Також позивач вважає, що його безпідставно позбавили премії. Додатково позивач вказує те, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, оскільки про прийняття оскаржуваного наказу дізнався лише 17.03.2017 року, однак не міг у місячний строк звернутися до суду, оскільки очікував на відповіді з військової прокуратури Західного регіону України щодо досудового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.05.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року вказану вище ухвалу скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції в ухвалі зауважив, що висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду є передчасними, так як суд відповідно до вимог ст.ст. 100 та 107 КАС України не скористався такими повноваженнями, як залишення позовної заяви без руху, надавши строк для подачі доказів поважності причин пропуску такого строку, або ж відкриття провадження у справі та не зажадав подачі таких доказів для вирішення цього питання в попередньому судовому засіданні чи в судовому засіданні.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 року поновлено пропущений строк звернення до суду. В цьому рішення, на основі пояснень позивача, суд дійшов висновку про поважність пропуску строку звернення до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт ОСОБА_1 посилається на незаконність судового рішення з підстав порушення норм матеріального права та виходить з мотивів аналогічних тим, які наведені в позовній заяві.
Позиція відповідача зводиться до того, що факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджується матеріалами службового розслідування.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що 25.01.2017 року на підставі наказу №17агд т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 призначено службове розслідування за фактом відсутності відміток у посвідченні про відрядження старшого солдата ОСОБА_1 про перебування його у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в місті Біла Церква.
За результатами службового розслідування 03.02.2017 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийнято наказ №24од про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді суворої догани.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач до військової частини НОМЕР_1 не з`явився, про повернення з відрядження своєму безпосередньому начальнику не доповів, посвідчення про відрядження з відповідними відмітками не надав, до виконання службових обов`язків не приступив, перебував поза межами дислокації військової частини НОМЕР_1 .
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Статтею 99 КАС України (в редакції чинній на момент подання позову) визначаються строки звернення до адміністратив ного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юри дичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вва жатися спірними після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Відповідно до частини 3 статті 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Цей строк, згідно з частиною 2 цієї статті, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Аналогічні норми містяться і в статтях 122 та 123 КАС України в редакції Закону

№ 2147-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Відповідно до матеріалів справи, 03.02.2017 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийнято наказ № 24од про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.
В матеріалах справи наявні дані про те, що 10.02.2017 року у присутності майора ОСОБА_3 , діловода штабу старшого прапорщика ОСОБА_4 та планшетиста ВБУ старшого солдата ОСОБА_5 , позивач ознайомився з актом службового розслідування та наказом №24од від 03.02.2017 року (а.с.65).
Позивач стверджує, що з оскаржуваним наказом від 03.02.2017 року ознайомився 17.03.2017 року, однак не міг у місячний строк звернутися з позовом до суду, оскільки очікував на відповіді з Військової прокуратури Західного регіону України та Військової прокуратури Центрального регіону України щодо досудового розслідування по факту вчиненого позивачем кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України. Також зазначає, що останню відповідь з військової прокуратури Львівського гарнізону отримав 12.04.2017 року і після цього звернувся з адміністративним позовом.
Враховуючи той факт, що про наказ №24од тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 03.02.2017 року позивач дізнався 10.02.2017 року, а адміністративний позов подав до суду 11.05.2017 року, останній пропустив місячний строк звернення до суду з цим адміністративним позовом. При цьому, на переконання суду, навіть враховуючи дату ознайомлення з оскаржуваним наказом, яку зазначає позивач, а саме 17.03.2017 року, строк звернення до суду є також пропущеним.
В той же час, на думку суду апеляційної інстанції, факт досудового розслідування вчиненого позивачем кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом виходячи з того, що моментом порушення прав позивача, є момент прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 03.02.2017 року і цей момент не пов`язаний з досудовим розслідуванням кримінального правопорушення, оскільки відповідно до норм ч.1, 4 ст.9 КАС суд розглядає справу на засадах змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.
З огляду на наведене, на думку апеляційного суду наявні правові підстави для залишення адміністративного позову без розгляду.
При цьому слід зауважити те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до норм частини четвертої статті 123 цього Кодексу якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З огляду на вищевикладене, а також те, що висновок суду першої інстанції про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про залишення адміністративного позову без розгляду з вищевикладених мотивів.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року в справі № 813/1782/17 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, виплату коштів залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Л.П. Іщук

Я.С. Попко

Повний текст виготовлено 16.05.2018 року