Справа № 348/1994/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/11658/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення: не вказано,

місце ухвалення рішення - м. Надвірна,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яким просив визнати дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення йому щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без нарахування до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та просить зобов'язати відповідача проводити нарахування та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.09.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» і стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Зобов`язано Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.09.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Постанова мотивована тим, що відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Положеннями ч. 2 ст. 6 цього ж Закону передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Право на нарахування підвищення у розмірі 20% до довічного грошового утримання судді позивач набув 01.09.2017 року .

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно ст.142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час розглянутих правовідносин) передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, визначених законом, або за його вибором довічне грошове утримання.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач з 30.03.1992 року по 03.10.2016 року працював суддею Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року його звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та 03.10.2016 року наказом голови суду №205-к було відраховано зі штату суду на підставі вказаної постанови.

23.08.2017 року позивач отримав посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, що дає йому право на отримання пільг передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні». 29.08.2017 року він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії за проживання в гірському населеному пункті.

Листом відповідача за № 5978/03 від 02.10.2017 р. з приводу доплати в розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України „Про статус гірських населених пунктів" Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області позивачу відмовлено з посиланням на те, що виплата щомісячного довічного грошового утримання згідно з чинним законодавством проводиться без підвищення за проживання в гірському населеному пункті.

Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою цієї ж норми закріплено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною першою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з реченням другим частини другої цієї ж статті суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці нерозривно пов'язаний із розміром суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Єдиною підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у рішенні від 25.04.2018 року (провадження №К/9901/389/17), що прийняте за результатом розгляду тотожної справи. Верховний суд зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не належить до категорій виплат (пенсій, державної матеріальної допомоги тощо), на збільшення яких спрямовані норми статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Виходячи з вищенаведеного, суд, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов'язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 16.05.2018 р.