Справа № П/811/684/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Кропивницький справа № П/811/684/17.

провадження № 2-ап/811/22/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Східного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним та скасування пунктів вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати п.1, п.2, п.3 вимоги відповідача від 05.04.2017 №04-11-04-14/1528 про усунення порушень, виявлених ревізією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи Держаудитслужби України на IV квартал 2016 року проведено ревізію використання бюджетних коштів, передбачених Олександрійському об'єднаному управлінню Пенсійному фонду України Кіровоградської області на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій за період з 01.01.2014 року по 30.11.2016 року.

За результатами ревізії складено акт від 15.03.2017 року №04-20/02 та прийнято вимоги щодо усунення встановлено порушень від 05.04.2017 року № 04-11-04-14/1528.

Позивач вважає п.1, п.2, п.3 вимоги щодо усунення встановлено порушень від 05.04.2017 року № 04-11-04-14/1528 у неправомірними тому просить суд їх скасувати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що позов не підлягає до задоволення, вважає доводи викладені позивачем безпідставними, неправомірними, недоведеними, необґрунтованими, бездоказовими, надуманими і такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України.

Відповідно до ухвали від 10.04.2018 року подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи Держаудитслужби України на IV квартал 2016 року проведено ревізію використання бюджетних коштів, передбачених Олександрійському об'єднаному управлінню Пенсійному фонду України Кіровоградської області на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій за період з 01.01.2014 року по 30.11.2016 року за результатами якої складено акт від 15.03.2017 року №04-20/02 (т.1, а.с.104-117).

Зі змісту акту ревізії вбачається, що під час ревізії використання бюджетних коштів, передбачених Олександрійському об'єднаному управлінню Пенсійному фонду України Кіровоградської області на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій за період з 01.01.2014 року по 30.11.2016 року встановлено порушення (що оскаржуються):

- ст.1227 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435 - IV, п. 2 ст. 49, ст. 52 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV управлінням Фонду здійснено виплату суми пенсії, яка на дату смерті гр. ОСОБА_1 фактично не була нарахована, а тому не є недоодержаною. Внаслідок чого Управлінням незаконно виплачено суму пенсії в сумі 9 644,40 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків);

- п.п. 1 п. 1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 IV, п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 зайво використано кошти бюджету Управління на загальну суму 31 502,33 грн. Внаслідок чого Управлінням незаконно виплачено суму пенсії в сумі 31502,33 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків);

- ст.1, ст.8 Закону України від 02.09. 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», п.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 ІV. Внаслідок чого Управлінням виплачено суму пенсії в сумі 127 091,66 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків)».

На підставі акту перевірки 05.04.2017 року прийнято вимогу № 04-11-04-14/1528 щодо усунення порушень виявлених ревізією, що відображені в акті ревізії від 15.03.2017 року.

Позивач не погоджується із висновками Держаудитслужби Донецької служби, що призвело до звернення із даним адміністративним позовом до суду.

З підставі викладеного, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 8 Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону України, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Як вже зазначалось раніше, під час ревізії встановлено порушення позивачем ст.1227 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435 - IV, п. 2 ст. 49, ст. 52 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV управлінням Фонду здійснено виплату суми пенсії, яка на дату смерті гр. ОСОБА_1 фактично не була нарахована, а тому не є недоодержаною. Внаслідок чого Управлінням незаконно виплачено суму пенсії в сумі 9 644,40 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків).

Вданому випадку необхідно встановити правомірність дій управління по виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_2 на суму 9644,40 грн.

Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області діє на підставі Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 зі змінами, пунктом 2 якого передбачено, що управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Так, Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, відповідно до яких ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено чинним законодавством. Дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до Конституції України, громадяни України мають рівні конституційні права і свободи. Зокрема, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасованими. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Дія Законів України поширюється на всю її територію.

З метою, забезпечення вищевказаних конституційних прав та свобод 15.04.2014 року прийнято Закон України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII ).

Норми ст.1 Закону № 1207-VII визначають, що тимчасово окупована територія України є невід?ємною частиною території України, на яку поширюються дія Конституції та законів України.

Згідно пункту 1 статті 5 Закону № 1207-VII передбачено, що Україна вживає всіх необхідних заходів, щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Стаття 7 Закону № 1207-VII визначає, що для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала на окупованій території України.

З прийняттям Постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», згідно, якої продовження виплати пенсії здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримувала пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Пенсія гр. ОСОБА_1, відповідно до чинного законодавства призначена довічно, а тому право на її отримання вона мала протягом життя, тобто по 31.12.2014року.

ОСОБА_2, що зареєстрована як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України (т.1. а.с.150) звернулась до управління із заявами щодо виплати допомоги на поховання та недоотриманої пенсії померлої матері ОСОБА_1 (т.1, а.с.147-148, 151, 155).

На виконання п.2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (надалі - Порядку), затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005р. за №1566/11846, для виплати недоотриманої пенсії у звязку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки. Відповідно до п 2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації).

З метою підтвердження місця проживання та родинних стосунків заявниця надала копію паспорта, свідоцтва про народження, свідоцтво про укладення шлюбу матері (т.1, а.с.145, 147, 153-154).

Відповідно до п.1.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за №2109/22421, відомості місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Судом встановлено, що виплата пенсії гр. ОСОБА_1 здійснювалась за адресою її проживання на момент смерті, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідно до паспортних даних доньки померлої, ОСОБА_2 була зареєстрована також за адресою АДРЕСА_1, що підтверджує їх проживання за однією адресою.

Факт спільного проживання дає право гр. ОСОБА_2 на отримання суми пенсії, що належала її матері і залишилась недоотриманою у звязку з її смертю, включно по місяць смерті.

Відповідно до розпоряджень начальника Управління ОСОБА_2 видано недоотриману пенсію допомогу на поховання (т.1, а.с.151, 156).

Виходячи з наведеного суд доходить висновку, що під час проведення виплати недоотриманої пенсії гр. ОСОБА_2, що належала її матері ОСОБА_1, яка померла 21.12.2014 року, за період з 01.08.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 9644,40 грн., позивач діяв в межах та на підставі чинного законодавства.

Також під час ревізії встановлено порушення позивачем п.п. 1 п. 1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 IV, п. 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 зайво використано кошти бюджету Управління на загальну суму 31 502,33 грн. Внаслідок чого Управлінням незаконно виплачено суму пенсії в сумі 31502,33 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків). Порушення допущено ОСОБА_3, у звязку з поданням паспорту, що вважається втраченим».

Відповідно до ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 21.03.1991 за № 875-ХІІ „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі Закон 875) визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, що безпосередньо передбачено в Преамбулі Закону 875.

При цьому ст. 2 Закону 875 визначено, що інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобовязана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 органом медико-соціальної експертизи з 07.05.2014 року встановлено 1 групу інвалідності підгрупи А, як особі, що потребує постійного стороннього догляду у звязку із значним порушенням функції життєдіяльності внаслідок захворювань.

ОСОБА_3 подав до управління заяву про призначення пенсії по інвалідності від 21.05.2014 року (т.1, а.с.163).

У відповідності до ст.ст. 30, 32 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», протоколом №2196 від 23.05.2014 р, йому призначено пенсію по інвалідності з 07.05.2014 р. при загальному стажі роботи 9 років 10 місяців 10 днів.

Відповідно до п.2.2, 2.9 та 2.22 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок), до заяви про призначення пенсії по інвалідності надаються наступні документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

3) довідка про заробітну плату або індивідуальні відомості про застраховану особу;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Особа, яка звертається за пенсією повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або довідка відповідних органів з місця поживання (реєстрації, у тому числі органів місцевого самоврядування.

З огляду на вищезазначене суд зазначає, що паспорт - є документом, який засвідчує особу та підтверджує її місце проживання та не є документом, на підставі якого визначається право на пенсію по інвалідності.

Суд погоджується з доводами позивача, що законодавством України, не встановлений порядок обміну інформацією щодо оформлення, обміну, видачі паспортів між органами Пенсійного фонду України та підрозділами Державної міграційної служби України, а питання щодо дійсності паспорту, обовязок повідомляти особу про необхідність здачі знайденого втраченого паспорта, у разі знаходження його після отримання ним нового, покладається на підрозділи Державної міграційної служби України.

Для призначення пенсії по інвалідності гр. ОСОБА_3 до заяви надав наступні документи:

- копію паспорту ЕВ № 180457, виданого Олександрійським МВУМВС України Кіровоградської області 06.11.2007 р., з адресою місця реєстрації вул. Садова б. 43 кв. 31 м.Олександрія (т.1, а.с.165-166);

- копію документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, видану 09.06.2005 р. на імя ОСОБА_3 (т.1, а.с.167);

- копію трудової книжки, виданої 15.09.1984 р. на імя ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.168-169);

- копію диплому В № 319203 від 17.05.1984 р., виданого на імя ОСОБА_3, про навчання в Олександрійському технічному училищі № 3 з 01.09.1980 р. по 17.05.1984 р. (т.1, а.с.171);

- копію свідоцтва про народження гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, серія І-Ф №497094 від 02.04.1992 р., виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Певек Чаунського району Магаданської області (т.1, а.с.170);

- виписку із акта огляду медико-соціальною комісією від 13.05.2014 року про встановлення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 1 групи інвалідності підгрупи А з 07.05.2014 р. (потребує постійного стороннього догляду) (т.1, а.с.172).

При прийманні документів було проведено перевірку правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, змісту і належного оформлення наданих документів та їх копій, а також документи були засвідчені підписом та завірені печаткою управління.

Представник позивача у позові зазначає, що інформація щодо втрати паспорту ЕВ №180457 гр. ОСОБА_3 надійшла до управління листом головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 09.08.2016 р. № 3366/02-14, в якому зазначено, що відповідно до листа Пенсійного фонду України від 08.08.2016 р. № 25327/05-30 та на виконання листа Міністерства фінансів України від 06.06.2016 р. №31-29000-09-14/16219, необхідно терміново здійснити перевірку достовірності персональних даних одержувачів пенсійних виплат, оскільки за інформацією Міністерства фінансів України паспорт, за якими оформлено пенсійні виплати особам, обліковуються компетентними органами як втрачені або викрадені.

ОСОБА_3 зарахований на повне державне утримання до Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням, що знаходиться за адресую: вул. Героїв Сталінграда, 10, м. Олександрія, Кіровоградська область.

11.01.2017 р. заступником начальника управління, під час зустрічі з підопічними Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням, проведено особистий прийом гр. ОСОБА_3 по факту втрати ним паспорту, під час якого проведено перевірку візуальної відповідності фотозображення, що міститься у паспорті ЕВ № 180457 із особою заявника та правильності поданих заявником ідентифікаційних даних (т.1, а.с.181-182).

В матеріалах справи міститься копія нового паспорта громадянина України, у вигляді айді-картки, гр. ОСОБА_3 за №000333950, виданий 13.02.2017 р., та витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №3512- від 03.02.2017 р., в якому зазначено місце проживання особи ІНФОРМАЦІЯ_3. Дата реєстрації 19.05.2015 року (т.1, а.с.175-176).

Факт видачі паспорта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, за № 000333950 від 13.02.2017 р., який сьогодні перебуває на повному державному утриманні в Олександрійському геріатричному пансіонаті зі спеціальним відділенням, встановив тотожність особи з гр. ОСОБА_3, який у 2014 році звернувся до управління за призначенням пенсії по інвалідності 1 групи А з паспортом громадянина України серії ЕВ № 180457 від 06.11.2007 р.

Тобто, факт тотожності з гр. ОСОБА_3, який у 2014 році звернувся до управління за призначенням пенсії з паспортом громадянина України серії ЕВ № 180457 від 06.11.2007 р. підтверджує, що він мав право на отримання пенсійних виплат.

Також необхідно зазначити, що в акті вказано на порушення пункту 1 ч. 1 ст. 49 Закон України від 09.07.2003 за № 1058-IV „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є безпідставними та надуманими.

Вказаною нормою передбачено припинення виплати пенсії, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

В матеріалах справи не міститься жодного доказу який свідчив би про недостовірність відомостей у документах на підставі яких гр. ОСОБА_3 призначено пенсію.

Враховуючи вищенаведене суд доходить висновку, що Олександрійським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області додержано вимоги норм чинного законодавства України при призначенні пенсії по інвалідності гр. ОСОБА_3

Ревізією питання дотримання законодавства, щодо призначення та виплати доплати до мінімального розміру пенсії шахтарям також встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відпрацювали на підземних роботах з повним робочим днем менш ніж 15 років, тому дія Закону України від 02.09.2008р. №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» на вказаних осіб не поширюється, що призвело до зайвого призначення та виплати доплати до мінімального розміру пенсії шахтарям за рахунок коштів дотації Управління на загальну суму 127 091,66 грн. в тому числі ОСОБА_4 на суму 50 001,38 грн., ОСОБА_5 на суму 41 686,60 грн., ОСОБА_6 на загальну суму 35 403,68 грн., чим порушено вимоги ст.1, ст.8 Закону України від 02.09. 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці», п.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 ІV.

Зважаючи на викладене в акті ревізії слід зазеначити, що 16.09.2008 р. набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ від 02.09.2008 (далі Закон № 345-VІ).

Статтею 1 цього Закону визначено, що його дія поширюється на працівників, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону № 345-VІ, також визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність".

Статтею 8 Закону № 345-VІ також визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсії за віком за кожен повний рік на підземних роботах до страхового додатково зараховується по одному року.

Статтею 10 Закону № 345-VІ встановлено, що дія статті 8 Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.

Законом № 345-VІ внесено зміни до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність".

Крім того ст.1, 8 Закону № 345-VІ, слід розглядати у нерозривному звязку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Згідно підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість, в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 та від 16.01.2003 р. №36, передбачені наступні категорії робітників:

пунктом «а» - всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах ;

пунктом «б» - керівники і спеціалісти підземних дільниць;

пунктом «в»- керівники шахт, шахтоуправлінь на правах шахт, рудників і копалень;

пунктом «г» - працівники, зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді);

пунктом «д» - керівники і фахівці управлінь, партій, контор та інших підприємств і організацій та їх філій, зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді);

пунктом «е» - всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних пунктів охорони здоровя, працівники підземного телефонного звязку тощо).

Пенсійного фонду України листом №16413/02-02 начальникам головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі направлено Інструкцію проведення перерахунку пенсій відповідно до Закону автоматизованим способом з 16.09.2008 року (т.1, а.с.183-186).

Згідно зазначеної Інструкції перерахунок пенсії проведено по особових рахунках, розмір пенсії по яких визначений відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та, по яких у базі даних одержувачів пенсій є особливість «Підземні роботи на шахтах» та введені дані про стаж на підземних роботах за Списком 1 для чоловіків 15 років та більше. Згідно прикладів, наведених у Інструкції, основним критерієм перерахунку пенсії визначено кількість стажу на підземних роботах для чоловіків 15 років.

У звязку з цим з 16.09.2008 р. проведено перерахунки пенсій всім шахтарям, які працювали на підземних роботах за Списком №1.

Відповідно до ст.103 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 423, Мінсоцполітики є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, надає разом з Пенсійним фондом роз'яснення з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій відповідно до цього Закону.

Пенсійний фонд України 16.01.2009 року звернувся до Міністерства праці та соціальної політики України з листом №704/02-20 про надання розяснень щодо поширення дії Закону на працівників, зазначених у пунктах «б» і «в» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 (т.1, а.с.190).

Листом від 18.02.2009 р. № 1757/0/1409/010 Міністерство праці та соціальної політики України повідомило, що дія статті 8 Закону поширюється на працівників, професії та посади яких передбачені пунктами «а», «б» і «в» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копалинах на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шах, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36, за умови зайнятості повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні вугілля, залізної руди, руди кольорових і рідкісних металів, марганцевих та уранових руд, а також може бути застосована під час обчислення розміру пенсій працівників спеціалізованих монтажних управлінь, управлінь з монтажу та демонтажу гірничого шахтного обладнання, про яких йдеться у зверненні, якщо вони дійсно були зайняті на підземних роботах повний робочий день, що має бути підтверджено відповідними документами.

Водночас повідомлено, що Мінпраці звернулось до Міністерства вугільної промисловості з пропозицією розробити та затвердити в установленому порядку перелік професій і посад працівників на яких поширюється вимоги зазначеного Закону (т.1, а.с.189).

До підвідомчих управлінь направлено лист Пенсійного фонду України від 20.02.2009 року №2927/02-20 в якому зазначено, що дія статей 1, 8 Закону поширюється на працівників, передбачених пунктами «а», «б», «в» та не поширюється на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «е» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 (т.1, а.с.187).

Отже, вказаним листом конкретизовано, що дія ст. 8 Закону поширюється на працівників, передбачених п. «а», «б», «в» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36.

У цьому ж листі вказано, що дане розяснення застосовується при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В червні 2009 р. Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо престижності шахтарської праці» від 25.06.2009 р. № 1564- VІ внесено зміни до статті 1 Закону, згідно якої дію Закону поширено також на працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Цим же Законом внесено зміни в ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими звужується коло осіб, які мають право на мінімальний розмір пенсії, а саме: тільки особи, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менше як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Тобто, до червня 2009 року коло осіб, яким встановлено підвищення, визначалося відповідно до розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, без виключень.

І тільки, після внесення змін в законодавчі акти, з червня 2009 р. дія статей 1, 8 Закону поширюється на працівників, передбачених пунктами «а», «б», «в» та не поширюється на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «е» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36.

За наявними у справі копіями з пенсійних справ судом встановлено наступне.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 18.07.2003 р. отримує пенсію за віком по списку № 1, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 року перераховану у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а з 16.09.2008 року у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при загальному стажі роботи 31 рік 10 місяців 29 днів, із них на підземних роботах, передбачених розділом І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 - 17 років 7 місяців 29 днів; в тому числі:

- з 11.06.1984 р. по 25.11.1990 р., з 16.12.1990 р. по 09.09.1992 р., з 23.06.2003 р. по 02.07.2003 р. на посадах, передбачених пунктом «а» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36;

- з 10.09.1992 р. по 13.04.1995 р., з 13.07.1998 р. по 13.05.2001 р., 21.07.2001 р. по 09.08.2001 р., з 11.09.2001 р. по 13.09.2001 р., з 01.08.2002 р. по 22.06.2003 р. на посадах, передбачених пунктом «б» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36;

- з 14.04.1995 р. по 12.07.1998 р. на посаді, передбаченій пунктом «г» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 (т.1, а.с.192-198).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 02.08.1998 р. отримує пенсію за віком по списку № 1, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 року перераховану у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а з 16.09.2008 року у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при загальному стажі 41 рік 4 місяці 11 днів, з них на підземних роботах, передбачених розділом І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 - 17 років 1 місяць 6 днів, в тому числі :

- з 17.12.1986 р. по 31.08.1993 р., з 01.09.1993 р. по 13.01.1999 р., з 31.01.1999 р. по 17.12.2001 р., з 01.01.2002 р. по 05.02.2002 р., з 06.06.2002 р. по 25.07.2002 р., з 12.08.2002 р. по 21.08.2002 р., з 22.11.2002 р. по 28.02.2003 р., з 01.04.2003 р. по 06.04.2003 р., з 01.06.2003 р. по 01.06.2003 р., з 02.07.2003 р. по 31.07.2003 р. на посадах, передбачених пунктом «г» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №16;

- з 02.07.2003 р. по 31.07.2003 р., з 01.10.2003 р. по 20.12.2003 р., з 27.12.2003 р. 07.04.2005 р. з 01.01.1993 р. по 10.07.1995 р. на посадах, передбачених пунктом «б» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №16 (т.1, а.с.201-214).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 23.07.2003 р. отримує пенсію за віком по списку № 1, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 року перераховану у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а з 16.09.2008 року у відповідності до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при загальному стажі роботи 35 років 10 місяців 8 днів, з них на підземних роботах, передбачених розділом І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 - 17 років 2 місяці 7 днів; в тому числі :

- з 27.02.1978 р. по 13.03.1978 р., з 03.04.1978 р. по 04.02.1979 р., з 12.03.1979 р. по 22.10.1984 р., з 05.11.1984 р. по 19.05.1992 р. на посадах, передбачених пунктом «а» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162;

- з 20.05.1992 р. по 31.12.1992 р. на посаді, передбаченій пунктом «б» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162;

- з 01.01.1993 р. по 10.07.1995 р. на посаді, передбаченій пунктом «г» підрозділу 1 розділу І «Гірничі роботи» Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 (т.1, а.с.215-222).

Доплата до мінімального розміру пенсії шахтарям відповідно до ст. 8 Закону з 16.09.2008 року встановлена автоматизованим способом гр. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 продовжена по теперішній час.

Необхідно також зазначити, що одним із найважливіших принципів права є те, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, надання зворотної сили закону суперечить Конституції України. Даний принцип також знайшов своє закріплення в Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп99.

Частиною 1 ст. 8 Конституції України визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Порушення норм Основного закону України є неприпустимим.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Станом на сьогоднішній день питання про приведення у відповідність пенсійних справ, що були раніше перераховані до червня 2009 року, відповідно до внесених змін, на законодавчому рівні не приймалися.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що пенсії, які призначені громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 22.07.2009 року в мінімальних розмірах, визначених відповідно до законодавства, не підлягають перегляду і зменшенню їх розміру у відповідності положенням Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення (вимоги).

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Східного офісу Держаудитслужби України про визнання протиправним та скасування пунктів вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.1, п.2, п.3 вимоги відповідача від 05.04.2017 №04-11-04-14/1528 про усунення порушень, виявлених ревізією.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії. Згідно до вимог підпункту 15.5 п.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_8