Справа № 826/5930/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 травня 2018 року № 826/5930/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та просить суд:

скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 3-0710/1-10/10-62/0710/09/01 від 07 жовтня 2016 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 130 500,00 гривень;

скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 3-0710/2-10/10-63/0710/09/01 від 07 жовтня 2016 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 62 250,00 гривень;

скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 3-0710/3-10/10-64/0710/09/01 від 07 жовтня 2016 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 52 200,00 гривень;

на час судового розгляду справи призупинити виконавчі провадження ВП №52976588, ВП №52976618, ВП №52976645 по стягненню з ОСОБА_2 штрафів по постановах ДАБІ України № 3-0710/1-10/10-62/0710/09/01, № 3-0710/2-10/10-63/0710/09/01, № 3-0710/3-10/10-64/0710/09/01.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем не вчинялося правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки жодних робіт по будівництву об'єкта не проводилось та не проводиться. З урахуванням того, що Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області декларацію про початок виконання будівельних робіт не було зареєстровано, а повернуто позивачу для усунення недоліків, позивач вважає, що не може бути притягнутий до відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого статтею 31 та частиною восьмою статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» а також порушення вимог Порядків здійснення авторського та технічного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903 та статті 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5930/17, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 06 липня 2017 року протокольною ухвалою неналежного відповідача по справі - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області замінено на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі державного акту НОМЕР_1, кадастровий номер: НОМЕР_2 є власником земельної ділянки для комерційного використання, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на якій він має намір побудувати магазин зі складськими та офісними приміщеннями.

Містобудівні умови та обмеження забудови вказаної земельної ділянки від 24 грудня 2012 року № 23/1-27 видано управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради.

Перед початком проведення будівельних робіт позивачем до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 16 вересня 2016 року № 10/10 1609/21/П, оскільки частиною другою статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт на об'єктах ІІІ категорії складності.

Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 16 вересня 2016 року № 1010 1609/21/П повернуто позивачу для усунення недоліків 22 вересня 2016 року із наданням відповіді № 10/10-57/2209/02.

Окрім того 22 вересня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Управління нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування проведено позапланову перевірку на об'єкті «Будівництво магазину зі складськими та офісними приміщеннями по вулиці Київський шлях, 151/1 у місті Бориспіль, Київської області».

Під час проведення перевірки встановлено, що позивачем наведено недостовірні відомості у поданій декларації про початок виконання будівельних робіт від 16 вересня 2016 року № 10/10 1609/21/П, так як на момент проведення перевірки відсутні:

договір на здійснення технічного нагляду та наказ про призначення відповідальної особи для здійснення технічного нагляду відповідно до наданих пояснень інженера з технічного нагляду ОСОБА_4, хоча в декларації зазначено, що технічний нагляд здійснює інженер з технічного нагляду ОСОБА_5;

договір на розроблення проектної документації та наказ про призначення головного архітектора та необхідна проектна документація не розроблена, тоді як у декларації зазначено генерального проектувальника ТОВ «Абсолют Проект Буд»;

наказ про затвердження проектної документації від 24 червня 2016 року;

наказ про призначення відповідальної особи, що здійснює авторський нагляд;

договір на виконання будівельних робіт з генеральним підрядником, хоча у декларації зазначено генерального підрядника ФОП ОСОБА_6

За результатами проведеної перевірки 22 вересня 2016 року посадовими особами відповідача складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил.

На підставі акту перевірки посадовими особами Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-2209/2 від 22 вересня 2016 року, відповідно до якого строк на усунення недоліків встановлено до 22 жовтня 2016 року.

Позивач зауважив, що 17 жовтня 2016 року ним усунуто всі недоліки про що подано нову декларацію яку зареєстровано Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекцією у Київській області 26 жовтня 2016 року № КС 76.

30 грудня 2016 року позивач отримав листа головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 25 листопада 2016 року про відкриття виконавчих проваджень ВП № 52976645, ВП № 52976618, ВП № 52976588.

03 січня 2017 року позивачем отримано постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 07 жовтня 2016 року, з якого вбачається, що Департаментом розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності винесено наступні постанови:

№ 3-0710/1-10/10-62/0710/09/01 якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 130500,00 гривень;

№ 3-0710/2-10/10-63/0710/09/01 якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 65250,00 гривень;

№ 3-0710/3-10/10-64/0710/09/01 якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 52200,00 гривень.

На думку позивача, відповідачем не звернуто увагу на те, що на час перевірки та складання оскаржуваних постанов, будівельні роботи позивачем не були розпочаті та не проводились, оскільки декларацію про початок будівельних робіт не було зареєстровано відповідачем.

На думку позивача, в його діях відсутні подія та склад правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а тому постанови відповідача підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямовано на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Згідно з частиною першою статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 6 Закону № 3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

У контексті приписів частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно зі статтею 3 Закону № 3038-VI, справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Згідно з частиною восьмої статті 36 Закону № 3038-VI замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (далі - Положення № 294).

Основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил (пункт 3 Положення № 294).

Пунктом 4 Положення № 294 визначено, що до покладених на Держархбудінспекцію завдань, окрім іншого, остання здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час провадження містобудівної діяльності.

Водночас пунктом 7 Положення №294 передбачено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» № 272 від 10 жовтня 2014 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України з 14 жовтня 2014 року.

Пунктом 3 Положення про Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08 вересня 2015 року № 1000, основним завданням Департаменту є забезпечення державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду у випадках, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» на території Київської області.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Статтею 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд.

Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюються особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури , іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Порядок проведення авторського і технічного наглядів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення авторського та технічного нагляді під час будівництва об'єкта архітектури (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, а також технічного переоснащення діючих підприємств) визначається Порядками здійснення авторського та технічного наглядів під час будівництва об'єкта архітектури, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 903.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами (далі - генеральний проектувальник) відповідно до законодавства і договору із замовником (забудовником) протягом усього періоду будівництва і передбачає контроль за відповідністю будівельно-монтажних робіт проекту.

Технічний нагляд забезпечує замовник (забудовник) протягом усього періоду будівництва об'єкта з метою здійснення контролю за дотриманням проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також контролю за якістю та обсягами робіт, виконаних під час будівництва або зміни (зокрема шляхом знесення) такого об'єкта.

З 02 червня 2011 року діє Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).

Пунктом 1 Порядку № 553 визначено перелік органів, які здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до пунктів 5, 7 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Однією з підстав для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у деклараціях про початок виконання будівельних робіт протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Пунктом 17 Порядку № 553 визначено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

У приписі обов'язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Згідно з пунктами 2, 3 частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (пункт 20 Порядку № 553).

Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», зокрема, статтею 3 визначено, що справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, зокрема, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», мають право від імені, зокрема, органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (далі - Порядок № 244).

Відповідно до пунктів 3, 9 Порядку № 244 штрафи накладаються на суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - суб'єкти містобудування) за правопорушення у сфері містобудування.

Про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль (далі - уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю), складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи (пункт 16 Порядку № 244).

Згідно з пунктом 22 Порядку № 244 за результатами розгляду справи посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов:

1) постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу);

2) постанову про закриття справи щодо накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про закриття справи).

Відповідно до пункту 22 Порядку № 553 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Згідно з пунктом 25 Порядку № 244 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівникові або уповноваженому представникові суб'єкта містобудування чи надсилається йому поштою, про що робиться відмітка у постанові.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 244 у разі відмови суб'єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб'єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил проводилась з метою встановлення достовірності даних наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт від 16 вересня 2016 року № 10/10-1609/21/1, а також направлення для проведення позапланової перевірки від 19 вересня 2016 року № 558.16/03, що відповідає вимогам чинного законодавства.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено процесуальні документи відповідно до Порядку № 553 та Порядку № 244.

Складені 22 вересня 2016 року акт, протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 3-Л-3-2209/1, № 3-Л-3-2209/2, № 3-Л-3-2209/3, а також припис № С-2209/2 надіслано позивачу 30 вересня 2016 року поштовим відправленням з повідомлення особи про вручення, оскільки позивач від підписання та отримання зазначених документів відмовився.

Водночас, у протоколі зазначено що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 07 жовтня 2016 року о 15.30 у приміщенні Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

Винесеним приписом позивачу надано строк для усунення встановлених перевіркою недоліків до 22 жовтня 2016 року.

Наведене свідчить про відсутність процедурних порушень з боку відповідача щодо проведення відносно позивача позапланової перевірки та оформлення її результатів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Під час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підтверджено встановлені позаплановою перевіркою обставини та факти знайшли своє підтвердження, що стало підставою для визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушень, передбачених абзацом 4 пункту 4, пунктами 7, 8 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» складені постанов та накладення на нього штрафу.

Судом з матеріалів справи також встановлено, що вимоги припису позивачем виконано та встановлені перевіркою недоліки усунуто 17 жовтня 2016 року. За таких обставин, вчинені позивачем правопорушення підтверджено ним самим шляхом виконання вимог припису та усунення встановлених недоліків.

За таких обставин суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для скасування постанов Департаменту Державної архітектурно-будівельною інспекцією у Київській області від 07 жовтня 2016 року № 3-0710/1-10/10-62/0710/09/01, № 3-0710/2-10/10-63/0710/09/01, № 3-0710/3-10/10-64/0710/09/01 про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Стосовно вимог позивача про «призупинення» на час судового розгляду справи виконавчих проваджень ВП №52976588, ВП №52976618, ВП №52976645 по стягненню з ОСОБА_2 штрафів по постановах ДАБІ України № 3-0710/1-10/10-62/0710/09/01, № 3-0710/2-10/10-63/0710/09/01, № 3-0710/3-10/10-64/0710/09/01 на час судового розгляду, то суд зазначає що чинним законодавством не передбачено підстав та порядку призупинення виконавчих проваджень, а тому вказана вимога позивача не ґрунтується на вимогах законодавства та не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Із системного аналізу вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій відповідача під час прийняття оскаржуваних постанов, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог. Натомість відповідачем під час судового розгляду доведено, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя-доповідач В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

А.Б. Федорчук