Справа № 826/14022/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Ісаєнко Ю.А., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2018 року адміністративну справу за позовом Ландесбанк Баден-Вюртемберг до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Ландесбанк Баден-Вюртемберг звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим написом за реєстраційним № 581 від 04.08.2017 p., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А.;

- скасувати рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілової В.О., яке викладене у повідомленні про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання за № 24468-0-33-17/20.1/2 від 01.09.2017 р.;

- скасувати постанову начальника Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської І.І. від 05.10.2017 року про визнання дій державного виконавця такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» при винесені повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виконавчого напису за реєстраційним № 581 від 04.08.2017 p.;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису за реєстраційним № 581 від 04.08.2017 p., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на наявність підстав для відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2018 року позовну заяву в частині вимог про зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису за реєстраційним № 581 а 04.08.2017 p., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. залишено без розгляду за клопотанням позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим написом за реєстраційним № 581 від 04.08.2017 p., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. Скасовано рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., яке викладене у повідомленні про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання за № 24468-0-33-17/20.1/2 від 01.09.2017 року. Скасовано постанову начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевської І.І. від 05.10.2017 року.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у позові.

Зокрема, скаржник зазначає, що Ландесбанк Баден-Вюртемберг не було подано платіжне доручення про сплату авансового внеску.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовано обставини справи та ухвалено рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 581 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс Лтд» заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно на користь Ландесбанк Баден-Вюртемберг та АКА Аусфюркредіт-Гезельшафт м.б.Х., відповідно до укладеного між цими особами Договору застави рухомого майна від 16.01.2015 р.

11 серпня 2017 р. позивач звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження.

До заяви позивач додав: платіжне доручення про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису, нотаріально засвідчені копії довіреностей від Ландесбанк Баден-Вюртемберг та АКА Аусфюркредіт-Гезельшафт м.б.Х., витяг з ЄДР щодо боржника.

01 вересня 2017 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання № 24468-0-33-17/20.1/2.

Це повідомлення обґрунтовано тим, що стягувачами не надано підтвердження сплати авансового внеску.

13 вересня 2017 р. Ландесбанк Баден-Вюртемберг та АКА Аусфюркредіт-Гезельшафт м.б.Х. подали скаргу на вказане повідомлення (рішення) до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою від 05.10.2018 р. у задоволенні скарги відмовлено з тих підстав, що актом від 01.09.2017 р. встановлено відсутність у поданих документах платіжного доручення № 13 від 08.08.2017 р. про сплату авансового внеску.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII (надалі за текстом - «Закон № 1404-VIII») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону віднесено виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 1 статті 26 Закону № 1404-VIII установлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 2 названої статті Закону № 1404-VIII до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно пункту 8 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Частиною 3 статті 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи подача позивачем заяви про відкриття виконавчого провадження була оформлена реєстром, засвідченим підписом посадової особи відділу документального забезпечення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та скріпленим печаткою відповідача.

За даними цього реєстру стягувачами подавалось платіжне доручення про сплату авансового внеску № 13 від 08.08.2017 р.

За таких обставин, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а постанова від 05.10.2017 р. прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що 01.09.2017 р. було складено акт про відсутність платіжного доручення про сплату авансового внеску, колегія суддів не приймає як доказ.

По-перше, цей акт не є беззаперечним доказом того, що 11 серпня 2017 р. платіжний документ не подавався до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

По-друге, відповідач не був позбавлений можливості перевірити зарахування авансового внеску на окремий небюджетний рахунок, відкритий Міністерством юстиції України, в органах, що здійснюють казначейське обслуговування.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 10.05.2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Ю.А.Ісаєнко

суддя В.П.Мельничук