Справа № 817/847/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/847/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "26" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Корецької районної ради, Корецької районної державної адміністрації, Управління освіти, молоді та спорту Корецької районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення, наказу , -

суддя в 1-й інстанції - Жуковська Л.А.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м.Рівне,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Рівненсього окружного адміністративного суду з позовом до Корецької районної державної адміністрації, Корецької районної ради, Управління освіти, молоді та спорту Корецької районної державної адміністрації про:

- визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії на заміщення вакантної посади директора Веснянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області від 13.12.2017, оформлене протоколом засідання конкурсної комісії № 2, яким було затверджено кандидатуру ОСОБА_2 на посаду директора Веснянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради;

- визнання протиправним та скасування рішення Корецької районної ради "Про погодження кандидатури на посаду директора Веснянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області" від 01.03. 2018 № 354.

- визнання протиправним та скасування наказу Управління освіти, молоді та спорту Корецької районної державної адміністрації "Про призначення ОСОБА_2." від 06.03.2017 № 24-К.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року відмовлено у відкриттті провадженні в адміністративній справі.

Не погоджуючись з ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зокрема, апелянт посилався на те, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачами до суду апеляційної інстанції не надано.

У відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Також суд першої інстанції роз'яснив позивачу, що дану справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками, та перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 та п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

П.7 ч.1 ст.4 КАС України передбачає, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктами 2,17 ст.4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір це в т.ч. спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Публічна служба визначена, як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч.1 ст.19 КАС України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, що виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує рішення конкурсної комісії на заміщення вакантної посади директора Веснянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області від 13.12.2017, рішення Корецької районної ради "Про погодження кандидатури на посаду директора Веснянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької районної ради Рівненської області" від 01.03.2018 №354 та наказ Управління освіти, молоді та спорту Корецької районної державної адміністрації "Про призначення ОСОБА_2." від 06.03.2017 № 24-К, де ОСОБА_2 була претендентом на дану посаду.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про загальну середню освіту" керівник закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника (засновників) закладу або уповноваженого ним (ними) органу. Керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти призначається на посаду за результатами конкурсного відбору строком на шість років (строком на два роки - для особи, яка призначається на посаду керівника закладу загальної середньої освіти вперше) на підставі рішення конкурсної комісії.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про освіту» визначено, що засновник закладу освіти або уповноважена ним особа: укладає строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти, обраним (призначеним) у порядку, встановленому законодавством та установчими документами закладу освіти; розриває строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти з підстав та у порядку, визначених законодавством та установчими документами закладу освіти.

Визначений особливий порядок призначення директора школи на посаду не означає, що за фактом проходження визначеної процедури призначення ця посада набуває властивостей посади державного органу чи органу місцевого самоврядування, а діяльність на ній - проходження публічної служби.

Суд також зазначає, що діюче законодавство не передбачає приведення директора школи до присяги. За таких підстав слід дійти висновку, що посада директора школи не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належить до службової (публічної) діяльності.

Отже, у розумінні КАС України не є публічною службою діяльність керівників та інших працівників державних чи комунальних підприємств, установ, закладів та організацій, тому спір, який виник із трудових відносин та не пов'язаний із проходженням публічної служби, має розглядатися судами в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний підхід до розуміння наведених вище норм процесуального права Верховний Суд України висловив раніше в постановах від 20.03.2007 у справі N 21-1385во06, від 23 червня 2015 року (справа № 21-588а15) та в постанові від 20 квітня 2016 року (справа № 802/3892/14-а).

Суд також зазначає, що окрім суб'єктного складу, який за своїми ознаками визначає спір як адміністративну справу, предмет спору носить приватноправовий характер та не стосується захисту прав у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що владні ознаки відповідачів, які за загальними ознаками визначають зазначений спір як справу адміністративної юрисдикції, не змінюють приватноправової природи спірних відносин.

Враховуючи викладене вище, а також те, що у спірних правовідносинах відповідачі не здійснюють владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, а предметом судового захисту фактично є приватно-правові інтереси, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не може вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки правовідносини з приводу яких виник спір, регулюються Цивільним кодексом України та є предметом цивільно-правового регулювання.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність розгляду цієї справи за правилами цивільного судочинства, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "26" березня 2018 р. без змін,

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "14" травня 2018 р.