Справа № 607/2395/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 рокуЛьвів№ 876/1623/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2017 року у справі № 607/2395/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Тернопільської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Дзюбич В.Л., в м. Тернополі Тернопільської області 12.12.2017 року, відомості про час дату складання повного тексту рішення відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, Позивач) звернувся із адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС (далі Відповідач) про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0057/403000000/17 від 08.02.2017 року та закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Постанову заступника начальника Тернопільської митниці ДФС від 08 лютого 2017 року № 0057/403000000/17 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу (далі МК) України, та накладення адміністративного стягнення (штрафу) у розмірі 385951,98 гривень скасовано.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним постановою, його оскаржила Тернопільська митниця ДФС, яка покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що митницею правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, так як він був на той час керівником ТОВ «Сокіл-Захід» (декларанта), а митний брокер діяв від імені ТОВ «Сокіл-Захід». Окрім того, Позивач міг протягом трьох років з дня завершення митного оформлення внести зміни у митну декларацію та подати документи, що містять правдиві відомості про вартість та відправника товару, проте таким правом не скористався.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 08.02.2017 року заступником начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_4 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 485 МК України в справі про порушення митних правил № 0057/403000000/17 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 385951,98 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Зазначена постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил від 02.02.2017 року № 0057/403000000/17.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.09.2014 року ТОВ «Сокіл-Захід», в особі директора ОСОБА_5, та компанія M.VOS VOF (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) уклали договір № 01/01/2014NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар (п. 1.1. договору). Сторони домовились, що Товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010 (п. 3.1. договору). Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобов'язується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України (п. 3.2., 3.3. договору). Вартість товару визначається в рахунках (п. 4.2. договору).

10.10.2014 року ТОВ «Віта-Едванс», як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера, та ТОВ «Сокіл-Захід», в особі керівника ОСОБА_5, як замовник, уклали договір № 10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Згідно даного договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці. Дії, пов'язані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України (п. 1.1 договору).

06.08.2015 року ТОВ «Віта-Едванс», як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід» подало в Тернопільську митницю ДФС попереднє повідомлення ЕЕ № 403000010/2015/100272 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач VOLVO FH13.440, 2008 року випуску, шасі YV2AS02A58B503680».

12.08.2015 року через пункт пропуску «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вищевказаний сідельний тягач. Водієм транспортного засобу в пункті пропуску подано інвойс № 0101 від 03.08.2015 року, договір купівлі-продажу від 20.09.2014 року № 01/01/2014, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Водієм даного транспортного засобу, який подав у пункті пропуску інвойс від 03.08.2015 № 0101 року був ОСОБА_6.

Завершуючи митне оформлення, 12.08.2015 року ТОВ «Віта-Едванс» (ОСОБА_7М.), як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало в Тернопільську митницю ДФС митну декларацію 403000010/2015/000460, згідно якої заявлено до митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач VOLVO FH13.440, 2008 року випуску, шасі YV2AS02A58B503680» фактурною вартістю 2400 євро. У графі 46 цієї декларації заявлено митну вартість товару 241224,0 грн., яка визначена на підставі експертного автотоварознавчого дослідження, про що свідчить код ММВ 6, зазначений у графі 43 декларації.

Фактурна вартість випливає із рахунку-інвойсу (invoys) № 0101, виданого 03.08.2015 року компанією VOS (Broekheuvelsestraat 2, 5524 JCHedel). На інвойсі міститься штамп Львівської митниці ДФС «під митним контролем» (06.08.2015 року) та штамп Тернопільської митниці ДФС «під митним контролем» (12.08.2015 року).

У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 11.08.2015 року № 691, складеного на замовлення Позивача, вартість транспортного засобу VOLVO FH13.440, 2008 року випуску, шасі YV2AS02A58B503680 на дату оцінки може складати 9734,00 євро.

26.09.2016 року Тернопільською митницею ДФС отримано лист ГУ ДФС України у Тернопільській області від 21.09.2016 року № 2365/7/19-00-14-07-11/7931 про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Сокіл-Захід» законодавства з питань митної справи від 09.08.2016 року, згідно із яким органом доходів і зборів від митної служби ОСОБА_8 отримано митну декларацію № 15PL33010E0099593. На підставі цих документів встановлено, що вартість вказаного сідельного тягача VOLVO FH13.440, 2008 року випуску, шасі YV2AS02A58B503680 становить 103000 польських злотих, що по курсу НБУ на день подання митної декларації становило 579778,35 грн. Вказаний транспортний засіб був проданий FW TRANS, Влодзімієж Фляк вул. Жабя 19D, 42-400 Завєрцє, одержувачем вказано ОСОБА_6.

Листом від 13.11.2015 року № DIC_2015_36537 митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував ДФС України, що контракт № 01/01/2014 NL між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією M.VOS VOF не укладався, а транспорті засоби українській компанії не продавалися.

02.02.2017 року відносно ОСОБА_3 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за ст. 485 МК України. Протокол надіслано Позивачу поштовою кореспонденцією 03.02. 2017 року.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні обґрунтовані докази, які б свідчили про прямий умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації про визначенні митної вартості товару з метою зменшенні розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів інвойсу №0101 від 03.08.2015 року, а тому відсутні достатні підстави для кваліфікації дій Позивача за ст. 485 МК України, як порушення митних правил.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 485 МК України, відповідальність настає, за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20 вересня 2014 року укладався не Позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід» ОСОБА_5, тому обставина, що згідно відповіді митного інформаційного центру Королівства Нідерланди даний договір не укладався, істотного значення для встановлення вини Позивача у порушенні ст. 485 МК України немає.

Попередня декларація та сама декларація подавались працівником ТОВ «Віта-Едванс» ОСОБА_7, пояснень якого щодо того, хто йому надав інформацію для внесення її у декларації, матеріали справи про порушення митних правил не містять.

Крім того, судом першої інстанції вірно вказано, що проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу, з якої й сплачені митні платежі, вказує на відсутність волі Позивача на ухилення від сплати митних платежів у повному розмірі.

Інвойс нідерландської компанії, договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20 вересня 2014 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу подавались на пункті пропуску працівникам митниці також не Позивачем, а водієм. Пояснень від водія щодо того, хто надав йому вказані документи, працівниками митниці не відібрано.

При цьому, судом першої інстанції враховано, що саме водія транспортного засобу ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 483 МК України за переміщення товару через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Таким чином, викладені у спірній постанові митного органу висновки щодо заявлення Позивачем в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів інвойс № 0018 від 09 лютого 2015 року, що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних є безпідставними та свідчать про відсутність субєктивної сторона проступку, передбаченого ст. 485 МК України у діях позивача, тобто прямий умисел, а тому відсутній і ознаки цього правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що за відсутності обґрунтованих доказів, які б свідчили саме про умисел Позивача на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись, ч. 3 ст. 243, ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2017 року у справі № 607/2395/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_9
судді ОСОБА_10
ОСОБА_11