Справа № 199/5647/17(2-а/199/212/17)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2018 року справа № 199/5647/17(2-а/199/212/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.,

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2018 (суддя Якименко Л.Г., дата складання повного тексту)

у справі № 199/5647/17(2-а/199/212/17)

за адміністративним позовом ОСОБА_2

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

про зобов'язання провести поновлення пенсії шляхом її призначення знову

ВСТАНОВИВ:

16.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про зобов'язання провести поновлення пенсії шляхом її призначення знову.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача, щодо відмови у поновленні виплати пенсії на підставі недотримання ним вимоги особистого звернення із заявою про поновлення пенсії, відсутності місця реєстрації на території України за місцем знаходження територіального органу, що призначає пенсію, а також невідповідності документу посвідчення особи позивача для подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 р. у справі № 199/5647/17(2-а/199/212/17) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про зобов'язання провести поновлення пенсії шляхом її призначення знову - відмовлено.

Рішення суду мотивовано не відповідністю переліку, доданих до заяви про поновлення пенсії документів, вимогам, Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, а повідомлення позивача відповіддю пенсійного органу від 04.07.2017 року №2588/02/33 не є рішенням про відмову у поновленні раніше призначеної пенсії у розумінні вимог п. 4.3. Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Не погодившись з рішенням суду, представником за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 р. у справі № 199/5647/17(2-а/199/212/17), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно з'ясовані судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник наголошує, що поновлення виплати пенсії Позивача, шляхом її призначення повинно відбуватися на підставі матеріалів пенсійної справи - заборонено вимагати будь - які додаткові документи. Крім того, представник відповідача діючи на підставі належним чином посвідченої та апостильованої довіреності від ОСОБА_2 звернувся особисто до відповідача із особистою заявою про поновлення виплати пенсії разом з оригіналами усіх необхідних документів. Відповідачем були отримані та оглянуті оригінали документів ОСОБА_2, які необхідні для поновлення пенсії та засвідчені копії. Як того вимагає закон і прийнято рішення про відмову у поновлені пенсії, як встановлено судом першої інстанції у своєму рішенні.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є громадянином України.

По досягненню пенсійного віку та наявності необхідного стажу, Позивачу призначена пенсія за віком, яка виплачувалась йому до виїзду його за кордон.

01.11.1992 року позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю та прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль, після чого виплата йому пенсії за віком була припинена.

До моменту виїзд у до країни Ізраїль Позивач проживав за адресою: Україна, м. Дніпро, вул. Артеківська, будинок 25.

21.06.2017 року представником за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_4 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі подано заяву про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2

Відповіддю від 04.07.2017 року №2588/02/33 позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії на підставі недотримання ним вимоги особистого звернення із заявою про поновлення пенсії, відсутності місця реєстрації на території України за місцем знаходження територіального органу, що призначає пенсію, а також невідповідності документу посвідчення особи позивача Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Не погодившись з вказаною відмовою у поновлені пенсії, представник позивача ОСОБА_6 звернувся за захистом порушених прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання щодо спірних правовідносин в даному випадку апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу№ 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивач як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що з наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання. В свою чергу, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, якими врегульовані питання реалізації права особи, що виїхала за кордон, на отримання заробленої та призначеної пенсії в Україні.

Разом з тим, згідно з пунктом 1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі - Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Таким чином, припис відповідача, про необхідність особистого звернення ОСОБА_2 до органу ПФУ с заявою про призначення пенсії, які суд першої інстанції прийняв до уваги, суд апеляційної інстанції вважає таким, що не відповідає вимогам закону.

В свою чергу, перелік документів, необхідний для призначення пенсії за віком встановлений пунктом 2.1. Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, за змістом якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; документи про стаж; документи про місце проживання (реєстрації) особи; довідка про заробітну плату.

Пунктом 2.8. Порядку, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Крім того, згідно п. 2.8 Порядку при поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім'ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім'ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

Колегія суддів звертає увагу, що додаткові документи можуть надаватися, а не є обов'язковими.

Крім того, позивачем зазначено, що у нього відсутній страховий стаж після призначення пенсії, а також відстуні обставини, що могли би вплинути на розмір пенсії.

Одночасно, згідно з абзацом 1 пункту 2.9 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з пунктом 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 38 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації) (п. 2.22. Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про поновлення пенсії додана копія Ізраїльського посвідчення особи № 210002076 від 17.11.1992 року, копія трудової книжки та довіреність на представника. Органом ПФУ вказані документи отримані 21.06.2017 року.

Крім того, як вбачається з листа позивача від 23.11.2017 року про надання оригіналів документів для поновлення виплати пенсії, отриманого відповідачем 23.11.2017 року, уповноважений представник ОСОБА_2, який діє на підставі належним чином оформленої довіреності, з'явившись особисто до територіального підрозділу ПФУ, надав оригінали документів, необхідних для призначення пенсії позивачу - Ізраїльське посвідчення особи № 210002076 від 17.11.1992 року, ідентифікаційний номер та трудову книжку позивача.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2, вже була призначена пенсія як громадянину України за вислугу років та з огляду на відсутність в матеріалах справи будь - яких доказів втрати останнім громадянства України можна зробити висновок, що ОСОБА_2 є громадянином України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що представник позивача звертаючись до пенсійного органу, в повному обсязі надав документи, необхідні для поновлення пенсії у відповідності до приписів Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1.

Частиною п'ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що після отримання відповідної заяви від позивача про поновлення виплати пенсії за віком орган, що поновлює пенсію, повинен був розглянути цю заяву, та, у разі відмови в її задоволенні, прийняти мотивоване рішення.

Крім того, зі змісту листа Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі, вбачається, що на думку відповідача, станом на теперішній час здійснити поновлення пенсії не має законних підстав, тобто у цьому листі виражена відмова в поновленні пенсійних виплат позивачу.

У зв'язку з вище викладеним вимоги позивача про зобов'язання відповідача поновити пенсію та виплачувати пенсію за віком є обґрунтованими.

Між тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний позов у даній справі заявлено поза межами строку визначеного КАС України.

Так, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас у постановах від 8 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15, 21-175а16 відповідно) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України ( в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.( аналогічні приписи містить ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України в редакції від 15.12.2017 року)

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії 21.06.2017 року, відтак у відповідності до приписів норм чинного пенсійного законодавства, їм мало бути призначено пенсію з дня її звернення із відповідною заявою до органів ПФУ - з 21.06.2017 року, відтак позовні вимоги, що заявлені в період до 21.06.2017 року - не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Оскаржуване рішення прийняте без врахування всіх важливих для справи обставин, що вказує на необхідність її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 р. у справі № 199/5647/17(2-а/199/212/17) - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 р. у справі № 199/5647/17(2-а/199/212/17) - скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі провести поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 з 21.06.2017 року із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко