Справа № 677/268/18
Суддя: Федишин І. В.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/268/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2018 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Федишина І.В.,

з участю секретаря Коломієць Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красилові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодопомоги ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.01.2018 державним інспектором ВМО м/п «Краковець» ОСОБА_3 на нього складено протокол про порушення митних правил № 0124/20900/18 за ч. 3 ст. 470 МК України про те, що він ввіз 06.11.2017 на митну територію України автомобіль марки «АУДІ А6», реєстраційний номер КСН054 (країна реєстрації Литва) в режимі «транзит», а вивозив цей автомобіль 09.01.2018, тобто понад 10 днів з моменту ввезення. Постановою № 0124/20900/18 від 20.02.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України, винесеною заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 8500 грн. Вважає, що постанова винесена з допущенням грубих процесуальних порушень, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. В порушення норм МК України при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не були враховані надані ним докази щодо неможливості своєчасного вивезення вказаного транспортного засобу з причин, які не залежали від його волі, тобто за наявності дії обставин непереборної сили. Так, після ввезення ОСОБА_1 06.11.2017 автомобіля в Україну, 08.11.2017 сталась дорожньо-транспортна подія, в результаті чого були внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000627 від 09.11.2017. Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду від 09.11.2017 автомобіль був арештований. Тобто, з 09.11.2017 ОСОБА_1 був позбавлений можливості використовувати автомобіль та вивезти його в 10-денний строк за митну територію України. Окрім того, внаслідок отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень ОСОБА_1 з 09.11.2017 по 20.11.2017 перебував на денному стаціонарі Красилівської ЦРЛ, що також підтверджує факт неможливості вивезення ним автомобіля з митної території України в 10-денний строк після його ввезення. 05.01.2018 року кримінальне провадження було закрито і цього ж числа автомобіль був повернутий ОСОБА_1 Після закриття кримінального провадження та повернення слідчим автомобіля ОСОБА_1 вжив заходи щодо його вивезення і вивозив автомобіль в межах 10 днів можливості використання ним автомобіля. Окрім того, враховуючи фактичну можливість користування автомобілем, ОСОБА_1 вивіз його у встановлений ст. 95 МК України 10-денний термін (з 06.11.2017 по 08.11.2017 - 3 дні, з 05.01.2018 по 09.01.2018 - 4 дні, а всього -7 днів). Проте, надані ОСОБА_1 письмові та усні пояснення при розгляді матеріалів про порушення митних правил та письмові докази, на підтвердження його пояснень, які підтверджують існування дії непереборної сили, не були враховані при винесенні постанови. Необґрунтованими також є посилання ОСОБА_2 на неповідомлення ОСОБА_1 до найближчого органу доходів і зборів. Як пояснив ОСОБА_1, він по телефону, оскільки перебував на лікуванні, повідомив Хмельницьку регіональну митницю ДФС України про ДТП та арешт автомобіля. Окрім того, ст. 192 МК України не передбачає обовязкового письмового повідомлення про факт непереборної сили найближчий орган доходів і зборів, тобто відповідну територіальну митницю. Таким чином, дії ОСОБА_1 відповідали вимогам законодавства і ним митниці надано документальне підтвердження існування та дії факту непереборної сили. Навіть за умови, що ОСОБА_1 не повідомив митницю про існування та дію непереборної сили, за реальної наявності її існування та дії з документальним підтвердженням від відповідних компетентних органів, у відповідності до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушення митних правил, передбачених ст. 470 МК України, внаслідок дії непереборної сили не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню, а тому просить її скасувати.

У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 3 статті 124 КАС України передбачено, що судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), курєром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 129 КАС України визначено, що за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного звязку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві. 2. Учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. 3. Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

З урахуванням викладеного слід вважати відповідача належно повідомленим телефонограмою про день, час та місце судового розгляду справи. Однак він у судове засідання представника не направив, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Згідно ч. 2 ст. 131 КАС учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобовязані завчасно повідомити про це суд.

Відповідно до чч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 3. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. 9. Якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу в письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в письмовому провадженні за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, поясненням особи, яка притягається до відповідальності, іншими документами або належно завіреними копіями. У відповідності до ч. 2 ст. 495 МК України посадова особа, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Розділом VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Міністерством фінансів України від 31.05.2012 № 657 визначено спеціальні терміни, поняття фактів документального підтвердження непереборної сили.

Так, п. 2 цього Порядку визначено, що документальне підтвердження такого факту є надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт дії обставин непереборної сили.

Обставини непереборної сили це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, а факт дії обставин непереборної сили це позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

У відповідності до п. 3 Порядку залежно від характеру обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

У п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України передбачений строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту, який становить 10 діб, а в разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб.

Відповідно до стст. 95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Згідно ч 1 ст. 460 МК України порушення митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 17.11.2005 № 1118, встановлено такі обставини непереборної сили, як смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Визначення поняття ''аварія'' закріплено в п. 2 Розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого Наказом МФУ від 31.05.2012 № 657. Згідно з цим пунктом, під аварією слід розуміти небезпечну подію техногенного характеру, в зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як встановлено судом, 08 листопада 2017 року близько 20 год. 35 хв. у м.Красилові по вул. Перемоги на автодорозі біля домогосподарства № 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «Ауді А6», д.н.з. КСН 054 (країна реєстрації Литва) ОСОБА_1 та велосипедиста ОСОБА_4 09.11.2017 автомобіль «Ауді А6», д.н.з. КСН 054 (країна реєстрації Литва) згідно постанови слідчого Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 000627. 09.11.2017 слідчим суддею Красилівського районного суду на даний автомобіль накладено арешт. У зв'язку з цим ОСОБА_1 у передбачений законом термін не мав можливості вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнаються протиправні винні дії чи бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи) який виніс постанову, опис обставин, установлених при розгляді справи.

Статтею 268 КУпАП визначено права, які має особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 279 КУпАП передбачено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення а саме, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У порушення вищезазначених вимог законодавства, враховуючи, що ОСОБА_1 не погодився з притягненням його до адміністративної відповідальності, про що детально описав у позовній заяві, - відповідач у ході судового розгляду справи будь-яких доказів, які б заперечували доводи позивача, не надав.

Отже, під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 у зв'язку з арештом транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та його лікуванням після аварії був позбавлений фізичної можливості незалежно від наявності бажання вивезти його за межі митної території України.

Таким чином, проаналізувавши отримані докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності в справі про порушення митних правил № 0124/20900/18 є безпідставним та передчасним, у звязку з чим постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України є незаконною, підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд з урахуванням встановлених у ході судового розгляду обставин.

Враховуючи викладене, керуючись стст. 90, 93, 95, 192, 458, 460, 470 Митного Кодексу України, Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Міністерством фінансів України від 31.05.2012 № 657, стст. 9, 43, 245, 247, 251, 255, 268, 279, 283 КУпАП, стст. 2, 3, 5, 9, 12, 19, 20, 22, 25-27, 77, 79, 132, 143, 241, 243, 246, 255, 286, 292-297, 371 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову № 0124/20900/18 від 20.02.2018, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 МК України надіслати на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено через Красилівський районний суд до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_5