Справа № 804/8800/17
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2018 року Справа № 804/8800/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняБузякова М.Р.
позивача представника відповідача ОСОБА_3 Чабаненко А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської обласної ради про визнання протизаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
21 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської обласної ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
- визнати протиправною діяльність Дніпропетровської обласної ради щодо дотримання термінів розгляду звернень, починаючи з 12.07.2017р.;
- визнати протиправною діяльність Дніпропетровської обласної ради щодо об'єктивності, всебічності та повноти розгляду скарг та звернень починаючи з 12.07.2017р. та зобов'язати здійснити їх повторний розгляд з наданням ґрунтованої відповіді;
- стягнути з Дніпропетровської обласної ради на користь позивача компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 5000,00 (п'ять тисяч) грн., а також повернути витрати за судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач протиправно розпорядженням від 03.07.2017р. №40-КП звільнив позивача з посади в.о. генерального директора комунального підприємства «Дніпропетровське обласне госпрозрахункове виробниче об'єднання «Дезінфекція». При цьому, відповідач в порушення норм Закону України «Про звернення громадян» на звернення і скарги позивача не надав своєчасно та повних відповідей, чим грубо порушив права позивача та завдав йому моральну шкоду.
26.12.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду у підготовче засідання на 25.01.2018 року.
10.04.2018р. суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 17.04.2018р.
17.04.2018р. розгляд означеної справи відкладено на 20.04.2018р.
Позивач у судовому засіданні, яке призначене на 20.04.2018р., підтримав пред'явлений адміністративний позов, посилаючись на обставини викладені у ньому.
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки всі звернення позивача, які були надіслані відповідачу, стосувалися одного питання, а саме: не згода позивача зі своїм звільненням з посади в.о. генерального директора комунального підприємства «Дніпропетровське обласне госпрозрахункове виробниче об'єднання «Дезінфекція», на які було надано відповідь від 15.09.2017р. та додатково 11.12.2017р. Також, позивач отримав відповіді на питання, порушені у його скаргах, на особистому прийомі у заступника голови Дніпропетровської обласної ради.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради від 03.07.2017р. №40-КП звільнено ОСОБА_3, в.о. генерального директора комунального підприємства «Дніпропетровське обласне госпрозрахункове виробниче об'єднання «Дезінфекція» 10 липня 2017 року відповідно до п.2 ст.36 Кодексу законів про працю України та призначено ОСОБА_5 в.о. генерального директора комунального підприємства «Дніпропетровське обласне госпрозрахункове виробниче об'єднання «Дезінфекція» 11 липня 2017 року строком на 2 місяці.
Вважаючи звільнення позивача протиправним, останній 10.07.2017р. звернувся із скаргою, яка зареєстрована 12.07.2017р. за вих. №Д-354, до голови Дніпропетровської обласної ради, в якій, зокрема, просив:
- розглянути скаргу та доручити відповідним органам та керівникам обласної ради здійснити зустріч з позивачем та надати останньому роз'яснення причин не продовження з останнім строкового договору, а також здійснити заходи щодо усунення юридичних документів, які регламентують порядок призначення та звільнення керівників закладів, що віднесені до категорії обласної комунальної власності;
- створити комісію з обов'язковою участю керівників закладів обласної комунальної власності щодо можливості укладання строкових трудових договорів на термін не менш як один рік, що дасть можливість підвищити відповідальність керівників відповідних закладів за виробничо-фінансову діяльність та захистить їх від необґрунтованих та безпідставних (емоційних та упереджених) дій окремих керівників обласної ради.
17 серпня 2017 року, позивач не отримавши відповідь на скаргу від 12.07.2017р. за вих. №Д-354, звернувся із додатковою скаргою, яка зареєстрована 17.08.2017р. за вих. №Д-421, в якій зазначав, що ним не було отримано відповідь на раніше подану скаргу.
З метою прискорення розгляду вищевказаних скарг, позивач 31.08.2017р. направив голові Дніпропетровської обласної ради електронною поштою листа, який зареєстрований 31.08.2017р. за вих. №Д-431, в якому просив терміново здійснити виконання законодавства України щодо роботи з зверненням громадян та надати позивачу ґрунтовані відповіді на скарги від 12.07.2017р. та 17.08.2017р.
15 вересня 2017 року позивач надіслав заяву о порушенні присяги державного службовця, яка зареєстрована 15.09.2017р. за вих. №Д-466, заступнику голови Дніпропетровського ради по виконавчому апарату, начальнику управління житло - комунального господарства та комунальної власності ОСОБА_6, в якій зазначав про порушення присяги державного службовця ОСОБА_6 та головою Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_7
Листом від 20.10.2017р. №Д-466 позивачу було надано відповідь на заяву від 15.09.2017р., в якому зазначено, що розпорядженням голови обласної ради від 26.04.2017р. №28-КП позивача призначено в.о. генерального директора комунального підприємства «Дніпропетровське обласне госпрозрахункове виробниче об'єднання «Дезінфекція» строком на 2 місяці, після закінчення яких відповідно до розпорядження голови обласної ради від 03.07.2017р. №40-КП позивача звільнено з займаної посади та призначено іншу особу, яка виконує обов'язки генерального директора.
Листом від 11.12.2017р. №Д-431 позивачу було надано відповідь на його звернення від 12.07.2017р., 17.08.2017р. та 31.08.2017р., в якому також зазначено, що після закінчення терміну виконання позивачем обов'язків в.о. генерального директора комунального підприємства «Дніпропетровське обласне госпрозрахункове виробниче об'єднання «Дезінфекція» відповідно до розпорядження голови обласної ради від 03.07.2017р. №40-КП позивача звільнено з займаної посади та призначено іншу особу, яка виконує обов'язки генерального директора.
Позивач, вважаючи що відповідачем порушено приписи Закону України «Про звернення громадян» щодо своєчасності та повноти надання відповідей на його звернення, звернувся з означеним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Згідно з ст.22 Закону України «Про звернення громадян» керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян. Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян. Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками. Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною діяльність Дніпропетровської обласної ради щодо дотримання термінів розгляду звернень, починаючи з 12.07.2017р., суд зазначає наступне.
Як зазначалося вище, листом від 20.10.2017р. №Д-466 позивачу було надано відповідь на заяву від 15.09.2017р., а листом від 11.12.2017р. №Д-431 позивачу було надано відповідь на його звернення від 12.07.2017р., 17.08.2017р. та 31.08.2017р.
З огляду на означене, суд приходить до висновку, що у даному випадку відповідачем було допущено порушення термінів надання відповідей відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» на скарги та заяви позивача Д-354 від 12.07.2017р., Д-421 від 17.08.2017р., Д-431 від 31.08.2017р., Д-466 від 15.09.2017р.
Таким чином, суд визнає протиправними дії Дніпропетровської обласної ради щодо порушення термінів надання відповідей відповідно до Закону України «Про звернення громадян» на скарги та заяви ОСОБА_3 Д-354 від 12.07.17р., Д-421 від 17.08. 17р., Д-431 від 31.08.17р., Д-466 від 15.09.17р.
Щодо заявленої позовної вимоги про визнання протиправною діяльність Дніпропетровської обласної ради щодо об'єктивності, всебічності та повноти розгляду скарг та звернень починаючи з 12.07.2017р. та зобов'язання здійснити їх повторний розгляд з наданням ґрунтованої відповіді, суд зазначає наступне.
Так, в скарзі позивача від 12.07.2017р. за вих. №Д-354 до голови Дніпропетровської обласної ради, останній просив:
- розглянути скаргу та доручити відповідним органам та керівникам обласної ради здійснити зустріч з позивачем та надати останньому роз'яснення причин не продовження з останнім строкового договору, а також здійснити заходи щодо усунення юридичних документів, які регламентують порядок призначення та звільнення керівників закладів, що віднесені до категорії обласної комунальної власності;
- створити комісію з обов'язковою участю керівників закладів обласної комунальної власності щодо можливості укладання строкових трудових договорів на термін не менш як один рік, що дасть можливість підвищити відповідальність керівників відповідних закладів за виробничо-фінансову діяльність та захистить їх від необґрунтованих та безпідставних (емоційних та упереджених) дій окремих керівників обласної ради.
На виконання вищевказаної скарги відповідачем було направлено відповідь листом від 11.12.2017р. №Д-431 та проведено особистий прийом у заступника голови обласної ради ОСОБА_8
Разом з тим, суд зазначає, що на поставлене питання позивача у скарзі від 12.07.2017р. за вих. №Д-354, а саме: створити комісію щодо можливості укладення строкових трудових договорів, відповідач не надав відповідь в листі від 11.12.2017р. №Д-431 та в листі від 20.10.2017р. №Д-466.
У задоволені решти позовних вимог суд вважає за необхідним відмовити, з огляду на таке.
Отже, у суду відсутні підстави вважати що відповідачем вчинено протиправну діяльність щодо об'єктивності, всебічності та повноти розгляду скарг та заяв Д-421 від 17.08.2017р., Д-431 від 31.08.2017р., Д-466 від 15.09.2017р.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає, що аналіз ст. 23 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що моральна шкода має полягати саме у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації.
Як було встановлено судом, позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди та її ступеню, за яких обставин вони заподіяні, чому позивач оцінив моральну шкоду на таку суму та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати в розмірі 640,00грн. підлягають стягненню на користь позивача з Дніпропетровської обласної ради за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.244, 246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Дніпропетровської обласної ради щодо порушення термінів надання відповідей відповідно до Закону України "Про звернення громадян" на скарги та заяви ОСОБА_3 Д-354 від 12.07.17р., Д-421 від 17.08. 17р., Д-431 від 31.08.17р., Д-466 від 15.09.17р.
Визнати протиправною відмову Дніпропетровської обласної ради в наданні відповіді на скаргу ОСОБА_3 №Д-354 від 12.07.2017 року в частині створення комісії щодо можливості укладання строкових трудових договорів.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної ради.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 02 травня 2018 року.

Суддя О.В. Єфанова