Справа № 523/2356/18     
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/2356/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі визнання неправомірними дій, та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1, у якому позивач просить суд визнати неправомірними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови у призначенні пенсії з урахуванням стажу роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.; зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі призначити пенсію з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці; зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести перерахунок з 25.02.2014р. призначеної пенсії з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці, та виплатити виниклу заборгованість.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. він працював в Кооперативному підприємстві Металист на посаді прораба. Однак, ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі безпідставно не зараховано до страхового стажу при обчисленні пенсії означений період роботи в Кооперативному підприємстві Металист.

Відповідач Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід.№11883/18 від 27.04.2018р.), наголошуючи, зокрема, що позивачем - ОСОБА_1 пропущено законодавчо визначений строк звернення до суду з даною позовною заявою. Також, відповідач наголошує, що до страхового стажу при обчисленні пенсії не зараховано період роботи ОСОБА_1 в Кооперативному підприємстві Металист (з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.), у звязку з відсутністю у трудовій книжці позивача посади, прізвища, імя, по-батькові відповідальної особи, якою внесено відомості про роботу в Кооперативному підприємстві Металист.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №523/2356/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі визнання неправомірними дій, та зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що позивач - ОСОБА_3 у судове засідання 03.05.2018р. не зявивися, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відповідач Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі звернулось до суду із заявою (від 03.05.2018р. №12219/18) щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо зарахування періоду роботи до страхового стажу, ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі на адресу позивача ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_2 №174/4-5 від 20.07.2017р., за підписом в.о. начальника управління ОСОБА_4, яким адресата повідомлено, що відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачена страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Таким чином, при обчисленні пенсії ОСОБА_1 до його страхового стажу не зараховано період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. у зв'язку із відсутністю посади, прізвища, імя та по-батькові відповідальної особи, якою внесено відомості про роботу в кооперативному підприємстві «Металист».

Не погодившись з означеним ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 20.07.2017р. №174/4-5, позивач ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови у призначенні пенсії з урахуванням стажу роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.; зобовязання ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі призначити пенсію з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці; зобовязання ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести перерахунок з 25.02.2014р. призначеної пенсії з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці, та виплатити виниклої заборгованості, є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2014р., протоколом Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі м.Одеси, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу роботи 19 років 7 місяців 12 днів, позивачу з 25.02.2014р. призначено пенсію за віком.

Натомість, Управлінням Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі м.Одеси до страхового стажу при обчисленні пенсії не зараховано період роботи ОСОБА_1 в Кооперативному підприємстві Металист (з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.), оскільки у трудовій книжці пенсіонера відсутні посада, прізвище, імя та по-батькові відповідальної особи, якою внесено до трудової книжки відомості про роботу в кооперативному підприємстві «Металист».

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (зі змінами та доповненнями) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, із системного аналіду вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування періоду роботи на умовах трудового договору на підприємствах незалежно від форм власності та господарювання до загального трудового стажу особи.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993року №637 (зі змінами та доповненнями), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993року №58 (зі змінами та доповненнями), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктами 2.1-2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993року №58 передбачено, що трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993року №58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Так, як встановлено судом, та вбачається з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки від 02.04.1973р., ОСОБА_1 01.10.1989р., на підставі Розпорядження №51 від 14.09.1989р., прийнято на роботу в Кооперативне підприємство Металист на посаду прораба.

26.02.1998р., на підставі Розпорядження від 26.02.1998р. №46, ОСОБА_1 звільнено з Кооперативного підприємства Металист за власним бажанням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці від 02.04.1973р., ОСОБА_3 у період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. працював в Кооперативному підприємстві Металист на посаді прораба, у звязку з чим наведені обставини з урахуванням правил, закріплених в ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993року №637, свідчать про належність поданої позивачем трудової книжки як документа, який підтверджує його стаж роботи на підприємстві, та про достатність такого документа для органу пенсійного фонду при вирішенні питання про зарахування відповідного періоду роботи для обчислення пенсії.

Відтак, беручи до уаги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 належними доказами підтверджено період роботи на підприємстві, вказані відомості в установленому порядку недійсними або такими, що вчинені поза межами правового поля, не визнавались, суд дійшов висновку про неправомірність дій ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії з урахуванням стажу роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги, як на підставу для відмови зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Кооперативному підприємстві Металист (з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.), посилання відповідача - ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні посада, прізвище, імя та по-батькові відповідальної особи, якою внесено до трудової книжки відомості про роботу в кооперативному підприємстві «Металист», оскільки наявний у трудовій книжці ОСОБА_1 запис про роботу в Кооперативному підприємстві Металист у період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. є достатньою законодавчо передбаченою підставою для його зарахування до страхового стажу пенсіонера.

Крім того, судом зясовано, що наявний у трудовій книжці ОСОБА_1 підпис під записом щодо його роботи у період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. в Кооперативному підприємстві Металист на посаді прорабі, належить ОСОБА_5, котрий час займав посаду керівника Кооперативного підприємства Металист, що підтверджується наявною в матеріалах справи письмовою заявою ОСОБА_5 від 05.05.2018р. вхід.№12523/18.

Також, не заслуговують на увагу також посилання відповідача - ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки незараховання періоду роботи ОСОБА_1 в Кооперативному підприємстві Металист (з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.) відбулося з вини органу Пенсійного фонду, на якого покладено обовязок щодо такого зарахування, а тому право позивача на отримання з 25.02.2014р. пенсії з урахуванням періоду роботи в Кооперативному підприємстві Металист, є абсолютним, та не може бути обмежено будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Верховного суду від 15.02.2018р. у справі №820/6514/17.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови у призначенні пенсії з урахуванням стажу роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.; зобовязання ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі призначити пенсію з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці; зобовязання ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести перерахунок з 25.02.2014р. призначеної пенсії з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці, та виплатити виниклої заборгованості.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

У звязку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії з урахуванням стажу роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.; зобовязання призначити пенсію з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці; зобовязання провести перерахунок з 25.02.2014р. призначеної пенсії з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці, та виплатити виниклої заборгованості, задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії з урахуванням стажу роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р.

3. Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист згідно запису у трудовій книжці.

4. Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести перерахунок з 25.02.2014р., призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням стажу роботи за період з 01.10.1989р. по 26.02.1998р. під час роботи в Кооперативному підприємстві Металист, згідно запису у трудовій книжці, та здійснити її виплату.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (65003, м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва,95, ) на користь ОСОБА_1 (65069, м.Одеса, вул.Наклонна,26-а, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1409(одна тисяча чотириста девять)грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.