Справа № 161/3160/18
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3160/18
Провадження № 2-а/161/231/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Загоровській І.І.,

з участю представника позивача - Рущака В.М.

представника відповідача - Будь С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за адміністративним позовом Липинської сільської ради Луцького району Волинської області до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Липинська сільська рада Луцького району звернулася в суд з позовом до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Свій позов мотивує тим, що постановою старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.Л. 14 лютого 2018 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 151 грн.

Постанова мотивована тим, що при примусовому виконанні виконавчого провадження виконавцем понесено витрати пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно вимоги державного виконавця Липинську сільську раду було зобов'язано винести на засідання чергової сесії Липинської сільської ради заяву ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийняти відповідне рішення; зобов'язано Липинську сільську раду надати звіт про виконання судового рішення на протязі 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили.

17.01.2018 року було подано позов до Луцького міськрайонного суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Однак, 10 жовтня 2017 року Липинською сільською радою Луцькому міськрайонному суду було надано звіт про виконання постанови суду. Крім цього, на ім'я начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області було направлено підтвердження про виконання рішення Луцького міськрайонного суду у справі № 161/14160/16-а та надано копію рішення № 21/4 від 03 жовтня 2017 року про розгляд заяви ОСОБА_3 та копію звіту від 10 жовтня 2017 року, який був направлений в Луцький міськрайонний суд.

На підставі наведеного просив скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.Л. від 14.02.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 151 грн.

Представник позивача Рущак В.М. в судовому засіданні позовні підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Старший державний виконавець Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л. в судовому засіданні позов не визнав, вказав що оскаржувана постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 151 грн прийнята у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження». Наданий Липинською сільською радою звіт про виконання судового рішення не відповідає вимогам інструкції з діловодства.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Липинської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково. Постановлено скасувати рішення Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 11 жовтня 2016 року № 11/32 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3»;

зобов'язано Липинську сільську раду винести на засідання чергової сесії Липинської сільської ради заяву ОСОБА_3 (учасник бойових дій) про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийняти відповідне вмотивоване рішення у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України. Зобов'язано Липинську сільську раду Луцького району Волинської області надати звіт про виконання судового рішення на протязі 10 днів з моменту набрання рішення законної сили за наслідками апеляційного провадження, перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили (а.с. 8 - зворот).

Судом встановлено, що Липинською сільською радою Луцького району на засідання чергової сесії було винесено заяву ОСОБА_3 щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та 03.10.2017 року прийнято рішення №21/4 про відмову у виділенні земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок (а.с. 9). 10 жовтня 2017 року за вихідним №371/642/01.11 Липинською сільською радою на виконання постанови суду від 21 серпня 2017 року по адміністративній справі № 161/14160/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Липинської сільської ради Луцького району про визнання протиправним та скасування рішення на адресу суду було скеровано відповідне повідомлення про виконання постанови суду (а.с. 27). Старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.Л. 04.01.2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12) 18 січня 2018 року за вих. №43/01.12 Липинською сільською радою на ім'я начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області було направлено підтвердження щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду у справі № 161/14160/16а, надано копію рішення № 21/4 від 03 жовтня 2017 року про розгляд заяви ОСОБА_3 та копію звіту від 10 жовтня 2017 року (а.с. 15). 14 лютого 2018 року винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 151 грн (а.с. 5).Постанова мотивована тим, що при примусовому виконанні виконавчого провадження виконавцем понесено витрати пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій. Згідно із частиною першою статті 1 Закону статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. За приписами частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до частин першої, другої статті 15 цього ж Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. Частиною першою статті 63 цього ж Закону визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Як передбачено частиною першою статті 42 Закону № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. За приписами частини другої статті 42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Частиною четвертою статті 42 цього ж Закону визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Згідно із пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що витратами виконавчого провадження, що підлягають стягненню з боржника, є лише ті витрати, які органи державної виконавчої служби понесли у зв'язку з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення саме примусового виконання рішення після відкриття виконавчого провадження. При цьому, на особу, яка добровільно виконала рішення суду до відкриття виконавчого провадження, не може бути покладений тягар щодо компенсації будь-яких витрат, понесених органом державної виконавчої служби у зв'язку із виконанням рішення, потреба у примусовому виконанні якого відпала через його виконання боржником до відкриття виконавчого провадження. Як вбачається з матеріалів справи, Липинська сільська рада добровільно виконала постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2017 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2018 року ВП № 55469322 з примусового виконання виконавчого листа № 161/14160/16-а, виданого 06.12.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області. Відтак, у зв'язку із добровільним виконанням Липинською сільською радою рішення суду відпала потреба у його примусовому виконанні, а Липинська сільська рада фактично втратила статус боржника у зв'язку із добровільним виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження. Зі змісту ст. 382 КАС України вбачається, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Однак, дана норма не містить вимог до звіту про виконання рішення суду. Невідповідність звіту формі, яка на думку державного виконавця, не дотримана, не тягне за собою її відсутність. Відповідно до частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Лист від 10 жовтня 2017 року №371/642/01.11, скерований на адресу судді Луцького міськрайонного суду (а.с. 27), викладений в письмовій формі та містить реквізити судового рішення, яке повинно бути виконано, стан його виконання, перелік дій суб'єкта щодо виконання цього рішення. Отже, суд приходить до висновку, що понесені Луцьким районним ДВС ГТУЮ у Волинській області фінансові витрати у рамках виконавчого провадження № 55469322 в сумі 151,00 грн. (про які згадується в оскаржуваній постанові) не є в розумінні частини другої статті 42 Закону № 1404-VIII витратами виконавчого провадження, оскільки постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2017 року була добровільно виконана Липинською сільскою радою до відкриття виконавчого провадження, а тому відповідач не здійснював та не міг здійснювати виконавчі дії саме щодо примусового виконання рішення, в той час як за приписами частини другої статті 42 Закону № 1404-VIII з боржника підлягають до стягнення лише ті витрати виконавчого провадження, які понесені органом державної виконавчої служби після відкриття виконавчого провадження та у зв'язку із проведенням виконавчих дій з примусового виконання рішення. Суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.Л. від 14.02. 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 72, 77, 243-244, 246, 287 КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ВИРІШИВ:

Скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь Сергія Леонідовича від 14 лютого 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 151 грн. Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук