Справа № 802/794/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 квітня 2018 р. Справа № 802/794/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача:Пенської О.Ю., Ключківського В.П., Слісаренка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (місце проживання: 22100, АДРЕСА_1)

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (місце проживання: 21100, м. Вінниця. вул. Хмельницьке шосе, 7)

про: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та податкову вимогу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (місце проживання: 22100, АДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (місце проживання: 21100, м. Вінниця. вул. Хмельницьке шосе, 7) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкову вимогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки №_01_/13/НОМЕР_1 від 02 січня 2018 року та, відповідно, із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій та податковою вимогою.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

02 січня 2018 року було проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2014 року по 31 грудня 2016 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки складено акт № _01_/13/НОМЕР_1 від 02 січня 2018 року висновками якого встановлено порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на 27296,32 грн., в т.ч. за 2015 рік на 14969,83 грн., за 2016 рік на 12326,49 грн.; порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08 липня 2010 року в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок, нарахований з чистого оподатковуваного доходу в сумі 50942,01 грн., в т.ч. за 2015 рік - 35976,65 грн., за 2016 рік - 14965,36 грн. та порушення п.п. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у результаті чого занижено суму військового збору у періоді, що перевірявся на загальну суму 2582,40 грн.

На підставі акту перевірки № _01_/13/НОМЕР_1 від 02 січня 2018 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 34120 грн. 40 коп. з яких за податковими зобов'язаннями на суму 27296 грн. 32 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 6824,08 грн., податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 3228,00 грн. з яких за податковими зобов'язаннями на суму 2582,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 645,60 грн., вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф- на суму 50942,01 грн., в т.ч. основного платежу 50942,01 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 8691,87 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності врегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.

Так, згідно пункту 177.2 статті 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.3 статті 177 ПК України, для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

В силу пункту 177.4 статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- 177.4.1 - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- 177.4.2 - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- 177.4.3 - суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- 177.4.4 - інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як випливає із акту перевірки перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф 4 до податкової декларації за 2015 рік, Ф2 до податкової декларації за 2016 рік з даними, визначеними в ході перевірки, встановлено розбіжності на суму 172 159,61 грн.

За результатами перевірки встановлено, що в порушення пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 ПК України ФОП ОСОБА_5 завищила валові витрати на суму 172159,61 грн., за 2015 рік - 103679,11 грн. та за 2016 рік 68480,51 грн.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що під час перевірки податковим органом не встановлено в якій сумі та за який період до витрат сплачений постачальникам акцизний податок в 2015 та 2016 роках був включений до витрат пов'язаних з господарською діяльністю. ФОП ОСОБА_6 не включала до складу витрат пов'язаних з господарською діяльністю витрати на сплату акцизного податку включеного до вартості товару. У зв'язку з чим не зменшувала в 2015 та 2016 роках свої доходи на витрати пов'язані з оплатою акцизного податку, що був включений до вартості придбаваємого товару.

Відповідно до пунктів 177.1-177.3 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Із наведеної правової норми можна зробити висновок, що до складу витрат і доходу фізичної особи-підприємця не включається податок на додану вартість, який за своєю суттю є непрямим податком.

Таким чином, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має право включити до витрат суму сплаченого акцизного податку, включеного до вартості товару, який нею придбавається з метою подальшої реалізації.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом Державного бюджету, а не підприємця. Адже, суми акцизного податку, який є непрямим податком, після надходження до підприємця в ціні реалізованого підакцизного товару, сплачується останнім до бюджету. Відповідно такі суми до складу доходу фізичної особи-підприємця, яка перебуває на загальній системі оподаткування, та до складу витрат такого підприємця не включається.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п.177.2, пп.177.10 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, що в свою чергу свідчить про безпідставність донарахування ФОП ОСОБА_5 податку на доходи фізичних осіб, а відтак, і про протиправність податкового повідомлення-рішення № та обґрунтованість вимог щодо його скасування.

Так, на думку суду, обґрунтованими є позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 лютого 2018 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 3228,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 8691,87 грн.

Єдиною підставою для донарахування позивачеві основного зобов'язання та фінансових санкцій за платежем військовий збір став висновок контролюючого органу про заниження платником оподатковуваного доходу за період 2015-2016 роки.

Так, пунктом 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Зважаючи на те, що у ході судового розгляду справи спростовані висновки акту перевірки в частині заниження позивачем оподатковуваного доходу в сумі 172159,61 грн., відповідно, нарахування відповідачем військового збору на суму такого доходу в розмірі 3228,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 8692,87 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, на думку суду, обґрунтованою є позовна вимога в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф- від 12 лютого 2018 року на суму 50942,01 грн. оскільки така вимога є похідною від попередніх вимог.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12 лютого 2018 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 34120 грн. 40 коп., яке винесено Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12 лютого 2018 року про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 3228,00 грн., яке винесено Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф- від 12 лютого 2018 року на суму 50942,01 грн., яка винесена Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 12 лютого 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 8691,87 грн., яке винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 969 (дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 83 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (місце проживання: 22100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (місце проживання: 21100, м. Вінниця. вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Суддя Мультян Марина Бондівна