Справа № 826/13373/17
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2018 року 10:44 № 826/13373/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у м.Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.07.2017 р. № , № , №

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: Шевченко І.Д.

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 квітня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.07.2017 р. № , № , № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.11.2017 р. відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд справи.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, оскільки, як під час проведення перевірки так, і під час прийняття рішень за її результатами, працівниками податкового органу були допущені порушення законодавства та проігноровано наявність марок акцизного податку на алкогольній продукції та тютюнових виробах.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення на позовну заяву зазначив, що в ході перевірки встановлено факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без наявності марок акцизного податку встановленого зразка (пошкоджені марки акцизного податку), а також здійснення реалізації алкогольних напоїв на місці без наявності статусу суб'єкта господарювання. Отже, вважає, що позивачем було допущено порушення вимог чинного законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а тому застосування штрафних санкцій є таким, що вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м.Києві проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт від 15.06.2017 р. № 26/297/40/, яким встановлено, що у ресторані за адресою: м.Київ, вул. Ігоря Шамо, 10, що використовується ФОП ОСОБА_1 здійснюється роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами за наявності відповідних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Перевіркою встановлено факт зберігання ФОП ОСОБА_1 з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, що описані в додатку № 1 до акту перевірки без наявності марок акцизного податку встановленого зразка.

Встановлено порушення п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010 р. № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Окрім того, перевіркою встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації тютюнових виробів, що описані в додатку № 2 до акту перевірки, без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР.

Також встановлено, що у ресторані здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без підтвердження статусу суб'єктів господарювання громадського харчування, чим порушено ч. 6 ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

На підставі висновків акту перевірки від 15.06.2017 р. № 26/297/40/ Головним управлінням ДФС у м.Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 04.07.2017 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000,00 грн.;

- від 04.07.2017 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6 800,00 грн.;

- від 04.07.2017 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 14.09.2017 р. № 12009/К/99-99-11-03-01-25, яким податкові повідомлення-рішення від 04.07.2017 р. № , № , № залишено без змін, а скаргу-без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР, з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції (далі по тексту - Закон № 481/95-ВР).

Як закріплено у преамбулі названого Закону, він визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої, які виробляються в Україні, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109 вказаної статті передбачено, що маркуванням алкогольних напоїв є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями статті 226 Податкового кодексу України.

Так, п. 226.1 названої статті закріплено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Згідно із п. 226.7 ст. 226 Податкового кодексу України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Відповідно до п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані:

1) алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

2) алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

3) алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

На реалізацію положень ст. 226 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. № 1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі по тексту - Положення №1251).

Пунктом 19 названого Положення закріплено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Також зазначеним пунктом встановлено, що у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Відповідно до пункту 20 Положення №1251 контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють органи державної податкової служби, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - митні органи. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Більш детально повноваження органів контролю за виробництвом і торгівлею спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначені положеннями статті 16 Закону №481/95-ВР, а відповідальність за порушення норм названого Закону визначена у статті 17 останнього.

Так у частині 2 названої статті закріплено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень (абзац 13);

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абзац 15).

Відповідно до п. 228.2 ст. 228 Податкового кодексу України контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем з 13.02.2017 р.

Основним видом діяльності є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, додатковими: виробництво готової їжі, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах, обслуговування напоями тощо.

Ресторанну діяльність позивач здійснює за адресою: м.Київ, бул. ОСОБА_4, буд. 10.

Так, за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 було встановлено порушення вимог п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010 № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», ст. 11, 15 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Виявлені порушення полягали у відсутності марок акцизного податку на деяких алкогольних та тютюнових виробах.

Судом встановлено, що фактично після відкриття пляшок, а саме: Віскі «Джек Денілс» ємність 0,7 л - марка серія ААБГ №058298 від 11/16; лікер «Бейліс» ємність 0,5 л - марка серія ААБУ № 001941 від 10/16; лікер «Трипл» - марка серія ААБУ № 000118 від 12/15; ром «Капітан Морган» ємність 0,5 - марка серія АААД №007311 від 04/17 марки акцизного податку знаходилися біля них та фактично надавалися позивачем перевіряючому.

З наявної в матеріалах справи фото таблиці, яка додана до акту фактичної перевірки вбачається, що вищезазначені пляшки були обклеєні марками акцизного збору, а після відкриття вони піддались розірванню та відклеїлися від горловини пляшок.

На підтвердження придбання алкогольної продукції позивачем надано суду товарні чеки від 19.04.2017 р. та 13.04.2017 р., а також товарну накладну № 1015134 від 30.03.2017 р.

Відповідно до п. 226.1 ст. 226 Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Диспозиція зазначеної статті передбачає обов'язковість розміщення марки акцизного податку у такий спосіб, щоб під час відкриття остання розривалася.

З пояснень позивача вбачається, що під час перевірки інспектору-ревізору було надано їх частини, проте їх надання було проігноровано останнім, а вказана інформація не була включена до акту перевірки. В акті перевірки зафіксовано лише дві пляшки без марки акцизного податку, які було відкрито за барною стійкою. Наведене стосується й табаку і кальяну.

Також з пояснень позивача вбачається, що під час опису тютюнових виробів, які зазначені в Додатку № 2 до акту фактичної перевірки, інспектором-ревізором не було взято до уваги пояснення позивача та надані позивачем коробки від тютюну з марками акцизного податку.

Позивач пояснила, що пошкодження марки акцизного податку на тютюновому виробі обумовлено тим, що вона здійснює свою діяльність шляхом, зокрема, приготування кальяну, де використовується тютюн. З цією метою позивач закуповує тютюн в упаковках вагою 50 грам. Для приготування однієї порції тютюну в кальяні необхідно 18-20 грам суміші, інша частина тютюну перекладається у герметичну харчову упаковку для того, щоб він не втрачав свої властивості від висихання після його розгерметизування у первинній упаковці. Упаковка з маркою акцизного податку зберігається біля відповідного харчового контейнера із тютюновою сумішшю.

Таким чином, упаковки з-під тютюну з марками акцизного податку, які розміщувалися в приміщенні ресторану, а саме: ТІ БФ серія ААБЕ № 006878, ТІ БФ серія ААБЦ№029096, ТФ БФ серія ААЕЧ № 027805, ТІБФ АААЮ№030577, ТІ БФ АААА №030896, ТІ ААЖБ №030066, ТІ БФ серія ААДЖ №024611 не було взято до уваги перевіряючими.

В той же час, відповідно до зроблених адвокатських запитів № 22 від 11.08.2017 р. та № 33 від 06.09.2017 р. та наданих на них відповідей ДФС України від 18.09.2017 р. № 20763/6/99-99-12-01-03-16 та від 01.09.2017 р. № 19487/6-99-99-12-01-03-15 вбачається, що за даними АС «Акцизна марка» марки акцизного податку з реквізитами ТІ БФ серія ААБЕ № 006878 були видані ПП «Імпорт-Сервіс» для маркування імпортних тютюнових виробів без фільтра; марки з реквізитами ТІ БФ серія ААБЦ № 029096, ТІ БФ серія ААГВ №028388, ТІ БФ серія ААЕЧ № 027805 були видані ПП «Табак Інтернешнл» для маркування імпортних тютюнових виробів без фільтра.

Марки акцизного податку з реквізитами ТІ БФ АААЮ 030577, ТІ БФ АААА 030896, ТІ БФ ААЖБ 030066 були видані для маркування імпортних тютюнових виробів без фільтра ПП «Табак Інтернейшнл», а марка з реквізитами ТІ БФ серія ААДЖ 024611 видана для маркування імпортних тютюнових виробів без фільтра ФОП ОСОБА_5

Таким чином, висновки перевіряючого щодо відсутності на алкогольних напоях та тютюнових виробах марок акцизного податку спростовуються матеріалами справи та наданими позивачем поясненнями та доказами.

Щодо висновків відповідача про те, що до перевірки не надано документів щодо узгодження позивачем статусу громадського харчування, чим порушено ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 р. N 854 затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями (надалі - Правила N 854). Вказаними Правилами визначено основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої).

Відповідно до п. 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року N 854 (надалі - Правила N 854) продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки підприємствам громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Визначення терміну "підприємство громадського харчування" містилося в Правилах роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України N 219 від 24 липня 2002 року. Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України N 309 від 09 жовтня 2006 року поняття "підприємство громадського харчування" було змінено на поняття "підприємство ресторанного господарства".

Відповідно до п. 1.3 Правил роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України N 219 від 24 липня 2002 року, закладом ресторанного господарства є організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Згідно пунктів 1.5, 1.6 Правил роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України N 219 від 24 липня 2002 року, заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб'єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України. Суб'єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Вимоги, що пред'являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції, встановлюються законодавством України. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Таким чином з аналізу вказаних правових норм вбачається, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці може здійснюватись тільки спеціальними суб'єктами господарювання, зокрема суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, а також підприємствам з універсальним асортиментом товарів. Відкриття вказаних суб'єктів господарювання (закладу (підприємства) ресторанного господарства) узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 24 жовтня 2005 р. N 327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2005 р. за N 1350/11630 (надалі - Інструкція N 327) ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (об'єктах) ресторанного господарства (коди згідно з КВЕД - 55.3, 55.4, 55.5).

Відповідно до Ліцензії серія АЖ № 080754 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та Ліцензії серія АЖ №080755 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, виданих ГУ ДФС у м.Києві 30.03.2017 р., термін дії ліцензій з 30.03.2017 р. по 29.03.2018 р., зазначено місце здійснення торгівельної діяльності: м.Київ, бул. ОСОБА_4, 10 (ресторан).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 здійснює наступні виді діяльності, зокрема, діяльність ресторанів, виробництво готової їжі тощо.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що ресторан позивача, який знаходиться за адресою: м.Київ, бул. ОСОБА_4, 10 є спеціалізованим підприємством в розумінні статті 153 Закону N 481/95-ВР та пунктів 2, 22 Правил N 854, а тому позивач має право здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що висновки акту фактичної перевірки від 15.06.2017 р. № 26/297/40/ не знайшли свого відображення під час розгляду справи, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак на переконання суду позивачем не було допущено порушення вимог п. 20 постанови КМУ від 27.12.2010 № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів», ст. 11, 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, а, отже, податкові повідомлення-рішення: від 04.07.2017 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000,00 грн.; від 04.07.2017 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 6 800,00 грн.; від 04.07.2017 р. № , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 17 000,00 грн., винесені на підставі висновків акту перевірки від 15.06.2017 р. № 26/297/40/ є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню повністю за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02166, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 04.07.2017 р. № , № , № .

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02166, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 640,00 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві (04655, м.Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко

Повний текст постанови складено та підписано 03.05.2018 р.