Справа № 806/304/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м.Житомир

справа № 806/304/18

категорія 8.3.13

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчук О.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю від 17.01.2018);

представник відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області - ОСОБА_2 (за довіреністю від 11.01.2018) приймала участь у судовому засідання від 12.04.2018;

представник відповідача - Державної фіскальної служби України - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тетірське" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2017, -

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тетірське" звернулося до суду з позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 28.11.2017 про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 5534,91 грн за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки результати акту перевірки, на підставі яких винесене оскаржуване рішення, містять відомості про порушення термінів сплати податкового зобов"язання з плати за землю, проте позивачем, на момент проведення камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю за 2017 рік, а саме на 07.11.2017, було сплачено всі належні до сплати суми податкового зобов"язання з плати за землю (орендна плата) в повному обсязі та у встановлений законодавством строк.

Відповідно до ухвали суду від 05.02.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 05.03.2018 відкладено розгляд справи у зв"язку із задоволенням клопотання позивача.

Згідно із протокольною ухвалою суду від 06.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.04.2018.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 12.04.2018 оголошено перерву у судовому засіданні до 27.04.2018, для підготовки сторін до промови у судових дебатах.

У судове засіданні 27.04.2018 з"явився представник позивача, представник відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у судове засідання не з"явився, відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із хворобою представника, відповідального за представництво в суді по даній справі. Суд відповідно до протокольної ухвали відмовив у задоволенні вказаного клопотання, з тих мотивів, що суб"єкт владних повноважень не позбавлений можливості направити іншого свого повноважного представника до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву від 21.03.2018 за вх.№6113/18, в якій додатково вказував, що у податковій декларації з плати за землю помилково відображено нарахування земельного податку замість нарахування орендної плати, оскільки позивач не має земельних ділянок у власності, а користується землями комунальної власності. З метою виправлення недоліків податкової декларації сформовано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю від 27.04.2017.

Саме її формування, на думку позивача, стало причиною виникнення заборгованості у інтегрованій картці СТОВ «Тетірське», у подальшому позивачем подано ще одну уточнюючу декларації з плати за землю від 18.05.2017, яка прийнята контролюючим органом 19.05.2017.

Позивач вважає, що саме 19.05.2017 усунено помилки, що виникли 27.04.2017, то з дати виникнення до дати погашення минуло 23 календарні дні, що не перевищує допущену затримку в розрахунку з бюджетом. Щодо нарахування штрафних санкцій відповідно до положень ст.126 Податкового кодексу України, позивач не погоджується, та вважає протиправним.

Представник відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у судовому засіданні 12.04.2018 просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Свою правову позицію по справі відповідач, обґрунтував аналогічно до змісту поданого відзиву на позовну заяву від 23.02.2018 за вх.№4135/18 та додаткових пояснень по справі від 02.04.2018 за вх.№6896/18, в яких зазначає, що згідно з актом перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати самостійно визначеного грошового зобов"язання з плати за землю, зокрема допущена затримка в розрахунках з бюджетом по платі за землю в межах 30 календарних днів наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов"язання у сумі 55349,1 грн. При поданні податкових декларацій та уточнюючих декларацій позивачем самостійно визначено суму грошового зобов"язання, яка відповідно до положень п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України вважається узгодженою та не підлягає оскарженню, а факт узгодження податкового зобов"язання має наслідком обов"язкову сплату такого зобов"язання у встановлений законом строк, враховуючи, що позивачем сплачено суми податку менші ніж це передбачено поданою звітною податковою декларацією за 2017 рік та уточнюючою декларацією від 27.04.2017, чим порушено п.57.1. ст.57 та п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України.

Відповідач Державна фіскальна служба України, у визначений день та час свого повноважного представника до суду не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин неявки її повноважного представника до суду не повідомила та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надсилала. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач також до суду не подав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тетірське» (далі - СТОВ «Тетірське») () перебуває на обліку у Головному управлінні ДФС у Житомирській області.

Матеріали справи свідчать, що на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з плати за землю, за результатами якої складено акт №7941/06-70-12-07-31 від 07.11.2017 (далі - акт перевірки) (а.с.8-9).

Перевіркою встановлено, що в порушення п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, платником несвоєчасно сплачено податкове зобов"язання з плати за землю в сумі 55349,1 грн із затримкою до 30 календарних днів.

На підставі акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області, відповідно до ст.126 Податкового кодексу України, за затримку сплати грошового зобов"язання за платежем земельний податок з юридичних осіб прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2017, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 10% від несплаченої у строк суми - 5534,91 грн (а.с.11).

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2017, відповідно до рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області №6400/6/06-30-10-01-05 від 13.12.2017 скаргу позивача залишено без розгляду (а.с.13-14, 15).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішення № від 28.11.2017, позивач звернувся до суду з даним позовом.

СТОВ «Тетірське» 20.02.2017 подано звітну податкову декларацію із земельного податку за 2017 рік, в якій позивачем самостійно визначено суму податкового зобов"язання у розмірі 126638,48 грн із щомісячним платежем в розмірі 10553,21 грн (а.с.16-18).

У подальшому 27.04.2017 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію із земельного податку за 2017 рік, якою уточнено податкове зобов"язання та визначено в сумі 221395,83 грн з щомісячним платежем у розмірі 18449,65 грн (а.с.80-83).

12.09.2017 позивач подав уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за 2017 рік, відповідно до якої уточнено податкове зобов"язання та визначено в сумі 186920,2 грн з щомісячним платежем в розмірі 10553,21 грн за січень-лютий 2017 року, 18449,65 грн за березень-липень 2017 року та в розмірі 14713,11 грн за серпень-грудень 2017 року (а.с.24-26, 27).

Позивач, самостійно визначене грошове зобов"язання сплачував наступним чином:

- платіжне доручення №65 від 27.02.2017 на суму 9655,08 грн, призначення платежу - орендна плата за невитребувані паї за січень 2017 року;

- платіжне доручення №111 від 27.03.2017 на суму 9655,08 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за лютий 2017 року;

- платіжне доручення №160 від 27.04.2017 на суму 18449,65 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за березень 2017 року;

- платіжне доручення №204 від 29.05.2017 на суму 18449,65 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за квітень 2017 року;

- платіжне доручення №228 від 26.06.2017 на суму 18449,65 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за травень 2017 року

- платіжне доручення №264 від 19.07.2017 на суму 18449,65 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за червень 2017 року;

- платіжне доручення №306 від 30.08.2017 на суму 18449,65 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за липень 2017 року;

- платіжне доручення №348 від 22.09.2017 на суму 14713,11 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за серпень 2017 року;

- платіжне доручення №351 від 25.09.2017 на суму 14713,11 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за вересень 2017 року;

- платіжне доручення №412 від 30.10.2017 на суму 14713,11 грн, призначення платежу - орендна плата за не витребувані паї за жовтень 2017 року (а.с.29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38).

Представник позивача у судовому засіданні не заперечував той факт, що сплата податкового зобов"язання із плати за землю за січень-лютий 2017 року здійснювалась у розмірі 9655,08 грн, замість, визначених у звітній декларації за 2017 рік від 20.02.2017 - 10553,21 грн. Тобто у позивача, у січні-лютому 2017 року утворилась заборгованість по сплаті податкового зобов"язання із плати за землю.

Згідно з інтегрованою карткою платника податків у СТОВ "Тетірське" станом на 30.04.2017 рахувався податковий борг із плати за землю, який було погашено за рахунок подання уточнюючого розрахунку від 19.05.2017 (а.с.57-61).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з ч.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми ст.36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначених в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 38.1 ст.38 ПК України визначено, що виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.286.2 ст.286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Пунктами 287.1 та 287.3 ст.287 ПК України визначено, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.20.1.19 ст.20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з абз. 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

У податковій декларації від 20.02.2017 позивачем самостійно визначено податкове зобов"язання із плати за землю у сумі 126638,48 грн з щомісячним платежем у розмірі 10553,21 грн, граничний строк сплати за січень 2017 року - 02.03.2017; граничний строк сплати за лютий 2017 року - 30.03.2017; граничний строк сплати за березень 2017 року - 30.03.2017; граничний строк сплати за квітень 2017 року - 28.04.2017.

Матеріали справи свідчать, що згідно з платіжними дорученнями, позивачем 27.02.2017 за січень 2017 року сплачено 9655,08 грн, 27.03.2017 за лютий 2017 року - 9655,08 грн, 27.04.2017 за березень 2017 року - 18449,65 грн, загальна сума сплаченого зобов"язання за січень-березень 2017 року складає 37759,81 грн. Таким чином позивачем за січень 2017 року та лютий 2017 року вже було сплачено меншу суму місячного платежу, ніж це передбачена звітною податковою декларацією від 20.02.2017. Оскільки платником податків за січень 2017 року і лютий 2017 року сплачено менше ніж передбачено податковою декларацією від 20.02.2017 у позивача виник податковий борг із плати за землю.

27.04.2017 позивачем подано уточнюючу податкову декларацію, в якій визначено податкові зобовязання за 2017 рік в сумі 221395,83 грн та місячний платіж в сумі 18449,65 грн. З моменту подачі уточнюючої податкової декларації збільшилась сума податкового зобовязання.

Оскільки, згідно з уточнюючою податковою декларацією від 27.04.2017 позивачем у неповному обсязі виконано податкові зобовязання за січень, лютий, березень 2017 року на загальну суму 55349,1 грн (18449,65 грн х 3 = 55349,1 грн), то перед подачею уточнюючої декларації позивачу необхідно було повністю погасити податковий борг.

Положеннями ст.126 ПК України передбачено відповідальність за правопорушення, що характеризується несплатою платником податків узгодженої суми грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом.

З урахуванням змісту п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобовязання - це узгоджена сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Під несплатою в цьому випадку розуміється не тільки повна відсутність платежу, а й сплата самостійно визначеної суми податку та/або штрафу в установлені строки, але не в повному обсязі грошового зобовязання.

Таким чином, за наявності факту несвоєчасно сплаченої узгодженої суми грошового зобов'язання з певного податку (збору), мають застосовуватись санкції, передбачені положеннями ст.126 ПК України, розмір яких залежить від часу затримки сплати такого грошового зобов'язання, а не від розміру фактично сплачених сум грошового зобов"язання.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав докази, які спростовують доводи позивача.

З огляду на викладене та беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та як наслідок, відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при відмові в задоволенні позову, судові витрати позивач не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 32, 77, 90, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тетірське" (вул.Леніна, 37, с.Тетірка, Пулинський район, Житомирська область, 12025, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул.Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ) та Державної фіскальної служби України (Львівська площа,8, м.Київ, 04053, ) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2017, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 27 квітня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складено у повному обсязі 07 травня 2018 року