Справа № 462/5871/17
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/5871/17
Провадження № 2-а/462/83/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач в грудні 2017 року звернувся у суд із позовною заявою, в якій просить визнати неправомірними дії Залізничного об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова, правонаступником якого є Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови у застосуванні величини оцінки одного року страхового стражу в розмірі 1,35 % при призначенні йому пенсії за віком та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із застосуванням при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стражу в розмірі 1,35 % відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами згідно із Законом України від 03.10.2017р. №2148-УІ, починаючи з 17.10.2017 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з грудня 2014р. по січень 2015р. він перебував на обліку в УПФ України в Залізничному районі м.Львова, яке було реорганізовано в Залізничне об"єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова та отримував пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На даний час Залізничне об"єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, згідно постанови КМУ від 08.11.2017р. №821 «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізоване шляхом приєднання в Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області. У зв'язку з працевлаштуванням на посаду, яка не давала пенсії за вислугу років він 05.01.2018р. звернувся із відповідною заявою до органів Пенсійного фонду про припинення нарахування та виплати йому пенсії. 17.10.2017р. він звернувся до управління із заявою про призначення йому пенсії за віком, у зв'язку із досягненням віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, 27.11.2017р. він подав до управління заяву про застосування показника коефіцієнта кратності стажу з урахуванням 1,35 %, який діє до 31.12.2017р., відповідно доЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017р. №2148-VII. Однак, згідно листа від 30.11.2017р. Пенсійний фонд відмовив йому у призначенні пенсії із застосуванням коефіцієнта кратності стажу з урахуванням 1,35 % з покликанням на те, що відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При призначенні йому пенсії за віком було застосовано коефіцієнт кратності стажу з урахуванням 1 %, як при переведенні з одного виду пенсії на другий. Вважає, що даний розрахунок проведено відповідачем неправомірно, оскільки він звернувся із заявою про призначення йому іншої пенсії за іншим законом, а тому посилання відповідача на ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим, а тому неправомірні дії відповідача порушують його право на належне пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України та іншими Законами України.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, дали пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві та просять позов задовольнити.

Представник Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, який є правонаступником Залізничного об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова проти позову заперечила, дала пояснення аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву та просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 26.12.2014р. ОСОБА_1 як працюючий пенсіонер одержував пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно заяви ОСОБА_1 від 13.01.2015р. виплата йому пенсії була припинена у зв'язку з працевлаштуванням з 05.01.2015р. на посаду, що дає право на пенсію за вислугу років.

17.10.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Залізничного об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова із заявою про призначення йому пенсії за віком, у зв'язку із досягненням віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і відповідно з 01.11.2017р. управлінням проведено перерахунок йому пенсії з врахуванням стажу роботи, набутого після призначення пенсії.

Згідно листа від 30.11.2017р. Управління пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії із застосуванням коефіцієнта кратності стажу з урахуванням 1,35 %, з покликанням на те, що станом на 30 листопада 2017р. пенсія ОСОБА_1 складала 4572,99 грн., в тому числі 4476,33 грн. розмір пенсії за віком, 96,66 грн. доплата за понаднормативний стаж (9 років). Пенсію обчислено з врахуванням страхового стажу 44р. 01 міс. 16 дн. (коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,00 - 0,44083), осучасненого середньомісячного заробітку для обчислення пенсії 10154,32 грн. за період з 01.07.2000р. по 30.11.2014р. (індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії після оптимізації 2,69746). Водночас переведення на пенсію за віком з врахуванням заробітної плати по місяць, що передує місяцю звернення є недоцільним, оскільки коефіцієнт заробітку після оптимізації зменшується та становив би 2,63087, а тому призначення та виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється відповідно до норм чинного пенсійного законодавства.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення, зокрема, жінками - 58 років, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, величина оцінки одного року страхового стажу повинна застосовуватись в розмірі 1,35 %, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Поряд з цим, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

За наведеного, величина оцінки одного року страхового стажу повинна застосовуватись в розмірі 1,35 %, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернувся до відповідача із заявою саме про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак йому було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше 17.10.2017р., то відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29.11.2016 (справа №133/476/15-а), у справі № 21-612а14 від 31.03.2015, у справі № 21-550а14 від 09.06.2015.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача, що величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % не застосовуються при обчисленні розміру пенсії позивачу, так як пенсія йому призначена не вперше, оскільки таке спростовується вищенаведеними доказами.

За таких обставин, відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивачу з дотриманням вимог ст.ст. 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в тому числі застосувавши показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, як це передбачено в Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії за віком.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що право позивача на призначення пенсії даного виду виникає вперше, а не відбувається перехід з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, суд оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню,оскільки позивач має право на призначення йому пенсії за віком із застосуванням при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стражу в розмірі 1,35 % відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами згідно із Законом України від 03.10.2017р. №2148-УІ, починаючи з 17.10.2017 року.

Крім цього, на підставі частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 77, 78, 90, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 371 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Залізничного об"єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова, правонаступником якого є Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо відмови у застосуванні величини оцінки одного року страхового стражу в розмірі 1,35 % при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стражу в розмірі 1,35 % відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами згідно із Законом України від 03.10.2017р. №2148-УІ, починаючи з 17.10.2017 року.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області /м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, / за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1., ідентифікаційний код НОМЕР_1/ судовий збір у розмірі 640 /шістсот сорок/ грн.

Рішення може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.05.2018р.

Суддя: