Справа № 428/436/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 428/436/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду з Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), в якому позивач (з урахуванням вимог уточненої позовної заяви від 06.03.2018) просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виплаті пенсії позивачу, починаючи з липня 2014 року;

2) зобов'язати відповідача поновити позивачу нарахування та виплату пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до липня 2014 року позивач перебувала на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Луганська. 26.12.2016 позивач отримала реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1, після чого звернулась до відповідача із заявою про взяття на облік та виплату пенсії. Відповідачем пенсійну справу позивача взято на облік та роз'яснено, що неотримана пенсія позивача з липня 2014 року буде перерахована на банківський рахунок позивача протягом шести місяців з дня отримання від позивача заяви про поновлення пенсії, а саме з 26.12.2016. Однак на картковий рахунок № 6136 позивача, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України», до теперішнього часу пенсія не зарахована. З посиланням на норми Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати виплати їй пенсії за віком протиправною.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 січня 2018 року справу № 428/436/18 передано для розгляду до Луганського окружного адміністративного суду у порядку, визначеному статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

До Луганського окружного адміністративного суду зазначена адміністративна справа надійшла 12.02.2018.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 адміністративну справу прийнято до провадження та залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення її недоліків (арк. спр. 21-22).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Під час відкриття провадження судом вирішено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, про звільнення позивача від сплати судового збору, про витребування доказів (арк. спр. 35-37).

Представник відповідача заперечувала проти задоволення вимог, про що подала відзив на адміністративний позов (арк. спр. 42-43), у якому зазначила, що 27.12.2016 позивач звернулась до відповідача із заявою про взяття на облік у якій вказано, що позивач раніше проживала в м. Луганськ. До заяви, крім іншого було надано копію паспорта громадянина України, згідно з яким місце проживання позивача зареєстровано за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок 25-А, квартира 52.

Відповідно до пункту 4.12 Порядку 22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переїзді пенсіонера на постійне місце проживання орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання пенсіонера. Пенсійна справа пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації). Вперше позивачу була призначена пенсія у м. Луганську та відповідач позбавлений можливості надіслати запит про витребування пенсійної справи, оскільки м. Луганськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи, що попередньою адресою проживання є м. Луганськ, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за даними електронних пенсійних справ. Разом з тим, позивач до відповідача довідку про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу або довідку про відмову у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи не надавала, що унеможливлює поновлення виплати їй пенсії за даними її електронної пенсійної справи. Таким чином, у відповідача немає правових підстав для поновлення виплати пенсії. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року зазначену справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторони шляхом направлення копії ухвали разом з повістками про виклик до суду (арк. спр. 51).

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (арк. спр. 55, 56, 60).

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 10-11).

Позивач є пенсіонером, якій пенсія призначена з 12.09.1984 довічно, що підтверджується копією дубліката пенсійного посвідчення від 18.05.1998 № 103003 (арк. спр. 9).

Позивач звернулась до відповідача із заявою від 27.12.2016 про взяття на облік пенсійної справи за віком, що підтверджено копією відповідної заяви (арк. спр. 44).

Листом від 31.01.2017 № 1478/07-21 відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районі проведення антитерористичної операції, здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку в місцевих управліннях праці та соціального захисту населення, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Таким чином, позивачу необхідно звернутись до управління праці та соціального захисту населення в м. Сєвєродонецьку Луганської області для отримання статусу внутрішньо переміщеної особи або отримання відмови від нього та надати відповідний документ до відповідача (арк. спр. 45).

З наданих представником відповідача документів, та пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні 25.04.2018, судом встановлено, що УПФУ в м. Сєвєродонецьку будь-якого рішення щодо припинення виплати позивачу пенсії не приймалося. Судом також встановлено, що відповідачем не приймалося будь-яких рішень за результатами розгляду заяви позивача від 27.12.2016 (про поновлення виплати пенсії, про відмову у поновленні виплати пенсії, про взяття на облік, про відмову у взятті на облік).

Також, згідно з письмовими поясненнями представника відповідача та витягом з Центральної бази даних одержувачів пенсій датою останнього нарахування пенсії позивачу є 04.07.2014. Тобто, пенсія ОСОБА_1 нарахована по липень 2014 року включно. Відповідно, судом встановлено, що виплата пенсії позивачу припинена з серпня 2014 року, а не з липня 2014 року, як про це зазначає позивач у позовній заяві (арк. спр. 61, 62).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України і у відповідності до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії за віком, яка була їй призначена у вересні 1984 року.

Статтею 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

З матеріалів справи слідує, що позивач після реєстрації свого місця проживання у м. Сєвєродонецьку Луганської області звернулася до відповідача із заявою про взяття її пенсійної справи на облік та поновлення виплати пенсії на загальних підставах. На підтвердження реєстрації місця свого проживання у м. Сєвєродонецьку позивачем до заяви додано копію паспорта громадянина України.

Судом встановлено, що відповідачем не прийнято жодного рішення за заявою позивача, що є порушенням вимог статті 49 Закону № 1058-IV.

З листа відповідача судом встановлено, що підставою для відмови у взятті на облік пенсійної справи позивача та поновлення пенсії стала відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, що є безпідставним, оскільки жодною нормою Закону № 1058-IV не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надавати довідку внутрішньо переміщеної особи або довідку про відмову повноважним органом у її видачі.

Слід зазначити, що до спірних правовідносин не застосовується законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного страхування, як от Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

Суд також зазначає, що згідно з частиною другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, суд зазначає, що для постановлення на пенсійний облік як отримувача пенсії за віком позивачу не потрібно надавати Управлінню Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ані довідку про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, ані відмову у наданні такої довідки. Відповідно, вимога відповідача про надання таких документів є протиправною та такою, що порушує право позивача на отримання пенсійних виплат, яке закріплено в Конституції України, яка є основним законом держави, та Законах України.

Більш того, суд вважає, що неможливість отримання відповідачем паперової пенсійної справи позивача з територіального органу ПФУ, на обліку в якому раніше перебувала позивач, внаслідок проведення антитерористичної операції на території Луганської області та нездійснення органами УПФУ своїх повноважень на такій території, тобто, неможливість виконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків внаслідок настання обставин непереборної сили, не може призводити до настання негативних наслідків для позивача та бути перешкодою у поновленні виплати пенсії позивачу.

Оскільки судом встановлено, що у паспорті позивача зазначено, що позивач зареєстрована з 26 грудня 2016 року за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок 25- А, квартира 52, тобто на території, яка контролюється українською владою, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку із заявою про взяття її на облік, як отримувача пенсії за віком, а відповідач неправомірно не вчинив дій, про які просила позивач, а саме, взяти на облік її пенсійну справу та здійснити нарахування та виплату пенсійних виплат, тобто, допустив протиправну бездіяльність.

Зважаючи на те, що судом встановлено, що відповідач мав усі умови для виконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити, а саме: постановити позивача на облік та виплачувати пенсію, однак протиправно від них утримався, суд вважає за необхідне бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідно, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення виплати позивачу раніше призначеної пенсії та зобов'язання відповідача поновити таку виплату є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується періоду, з якого має бути відновлено виплату пенсії, судом з вищеописаних документів встановлено, що виплата пенсії позивачу припинена з серпня 2014 року. Відповідно, з серпня 2014 року й підлягає відновленню порушене право позивача.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Так, суд вважає, що додатково до обраного позивачем способу захисту її порушених прав слід зобов'язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку, у відповідності до покладених на нього обов'язків по нарахуванню та виплаті пенсій особам, зареєстрованим на території м. Сєвєродонецька, взяти позивача на пенсійний облік за матеріалами електронної пенсійної справи.

Суд вважає, що в іншому випадку буде створена абсурдна та дискримінаційна ситуація, за якої позивачу як внутрішньо переміщеній особі або особі, якій відмовлено у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи, можливе поновлення нарахування та виплати раніше призначеної пенсії, проте у позивача, як особи, яка отримала реєстрацію постійного місця проживання на території м. Сєвєродонецька, така можливість відсутня.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України зазначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Бездіяльність відповідача є триваючим порушенням прав позивача, відповідно, строк звернення до суду в цій частині вимог позивачем не пропущений.

Що стосується обмеження періоду виплати позивачу суми пенсії за минулий час, суд зазначає таке.

Так, відповідно до частини першої статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Зважаючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії у межах трирічного строку, а виплата не здійснена з вини відповідачем, суд дійшов висновку, що виплата позивачу пенсії за минулий час не має обмежуватися будь-яким строком.

З огляду на вищевикладене посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з такими вимогами є безпідставним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 14 березня 2018 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору по даній адміністративній справі у розмірі 704,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо cплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі (частина друга статті 133 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позовні вимоги, сформовані до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з коригуванням періоду, з якого має бути поновлено виплату пенсії, що за своєю суттю не змінює розміру задоволених позовних вимог, відповідно до приписів частини другої статті 133 КАС України суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 704,80 грн стягнути до Державного бюджету України з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

На підставі пункту 1 частини першої статті 371 КАС України, яким закріплено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, рішення суду слід звернути до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за заявою від 27.12.2016.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області взяти на пенсійний облік пенсійну справу ОСОБА_1 та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2014 року.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити їй виплату пенсії з 01 липня 2014 року відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місцезнаходження юридичної особи: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, ідентифікаційний код в ) до Державного бюджету України (за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова