Справа № 466/1473/18
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/1473/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретар с/з ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Державної патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

встановив:

29.02.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Державної патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 532079 від 25 лютого 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 лютого 2018 року близько 14.10 год. він,ОСОБА_2, на власному автомобілі Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 заїхав на територію автозаправної станції WOG за адресою: м. Львів, вул. Кузневича, 5 з метою паркування та подальшим наміром справити свої природні потреби в відведеному на заправній станції місці. За декілька хвилин після того як він припаркував авто, до нього підійшов співробітник патрульної поліції, який представився та повідомив, що він,ОСОБА_2, порушив вимогу дорожнього знаку «В'їзд заборонено», який був облаштований неподалік. На прохання позивача надати можливість відвідати заправну станцію, інспектор поліції відреагував агресивно. Після його повернення, інспектор прослідував за позивачем до вказаного знаку і з'ясувалось, що даний знак облаштований працівниками АЗК самостійно, жодного інвентарного номеру на ньому немає, а отже і жодного порушення правил дорожнього руху він не вчинив. Самовільне облаштування знаку було підтверджено і працівниками самої АЗК. Опісля з'ясування вищевказаної обставини, інспектор розлютився та повідомив, що у випадку відсутності в діях попередньо вказаного ним правопорушення, по відношенню до нього складається протокол за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, а саме за користування засобом звязку під час керування транспортним засобом.

Вбачаючи в діях працівника поліції порушення закону, позивач одразу ж звернувся на гарячу лінію Управління поліції у Львівській області та повідомив про ситуацію, яка склалась. Телефоном йому повідомили, що з'ясують усі обставини та розглянуть усну скаргу, проте, за декілька хвилин із автомобіля патрульної поліції вийшов інший інспектор, який повідомив його, що " його усна скарга була перенаправлена йому та він її уже розглянув та відхилив". На його, позивача, прохання "показати запис із нагрудної камери будь-кого із інспекторів", йому було відмовлено та повідомлено, що вони не були увімкнені.

На підставі вказаного, співробітник поліції виніс постанову (серія БР № 532079) про притягнення його,ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425,00 грн. З винесеною відносно нього постановою він не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував.

Позивач вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є протиправними.

Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Постанова складалася інспектором без врахування зауважень позивача, пояснень та реальної обстановки. Доказів правопорушення не надано, фото або відеозапис працівниками поліції не здійснювався, факт порушення ґрунтується на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а в постанові про накладення адміністративного штрафу не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що є порушенням ч.3 ст.283 КпАП України.

З врахування вищевикладеного, вважає дії, вчинені вказаним інспектором УПП, протиправними і незаконними, а тому просить скасувати вказану постанову і закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання повідомлення. Заяв про відкладення розгляду справи, про розгляд справи без участі, на адресу суду не надходили.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії БР №532079 від 25 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та інше.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання відповідач чи представник відповідача не зявився, крім того не представили суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

З наведених обстави суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії БР №532079 від 25.02.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст.. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.

Таким чином, судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Державної патрульної поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову Серії БР № 532079 від 25 лютого 2018 року, винесену інспектором УПП у Львівській області Матківським Є.В. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до апеляційного адміністративного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_4