Справа № 803/326/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року ЛуцькСправа № 803/326/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Семенюти І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кушнірчук Оксани Іванівни, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулася в суд з позовом до Державного реєстратора Ківерцівської районної державної адміністрації Кушнірчук Оксани Іванівни (далі - державний реєстратор Кушнірчук О.І., відповідач1), Міжрайонного управління Держгеокадастру у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 26.12.2017 індексний номер 38957071, прийняте державним реєстратором Ківерцівської районної державної адміністрації Кушнірчук О.І., на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в селі Дачне Ківерцівського району Волинської області за позивачем та внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, зобов'язання Міжрайонного управління Держгеокадастру у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 шляхом закриття Поземельної книги у Державному земельному кадастрі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2011 згідно з договором дарування ОСОБА_3 отримала у подарунок земельну ділянку загальною площею 0,1255 га (кадастровий номер НОМЕР_1). В подальшому ОСОБА_3 було здійснено об'єднання вказаної земельної ділянки з іншими, які прилягали до неї, а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_3, в одну загальною площею 0,2500 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2. Однак в процесі об'єднання земельних ділянок кадастровим реєстратором не здійснено скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1. Згодом земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 було розділено на дві земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,1767 га кадастровий номер НОМЕР_5 та земельну ділянку площею 0,0733 га кадастровий номер НОМЕР_4 (позивачем відчужена). Відтак на даний час ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, загальною площею 0,1767 кадастровий номер НОМЕР_6, яка збігається і знаходиться в межах земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, реєстрація якої не була скасована. На земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_5 позивач збудувала житловий будинок, реєстрація права власності на який проведена відповідачем1. При реєстрації права власності на будинок одночасно було зареєстроване права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка фактично не існує. Вважає, що дана помилка виникла у зв'язку із не скасуванням державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Позивач зверталась до Міжрайонного управління Держгеокадастру у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із повідомленням про виявлення технічної помилки, що полягає у існуванні поземельної книги на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, реєстрацію якої припинено, однак у відповіді від 21.02.2018 останнє зазначило, що виправити технічну помилку неможливо, оскільки на вказаній земельній ділянці зареєстроване право власності в реєстраційній службі і для виправлення помилки необхідно надати рішення суду.

Ухвалою суду від 26.04.2018 у даній справі замінено первісного відповідача - Міжрайонне управління Держгеокадастру у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на належного - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - відповідач2, ГУ Держкадастру у Волинській області).

Представник відповідача2 у відзиві на позовну заяву (а.с.70-73) та додаткових поясненнях (а.с.88) позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала, посилаючись на те, що Міжрайонним управлінням Держгеокадастру у Ківерцівському та Рожищенському районах Головного управління Держгеокадастру у Волинській області було правомірно відмовлено у виправленні технічної помилки, оскільки на зареєстровану земельну ділянку, що є предметом судового спору, зареєстровано право власності, відповідне рішення прийняте державним реєстратором Ківерцівської районної державної адміністрації Кушнірчук О.І., а у відповідності до пункту 158 Порядку ведення Державного земельного кадастру помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, підлягають виправленню у Державному земельному кадастрі після їх виправлення у відповідних кадастрах та інформаційних системах. Вважає, що оскаржувані дії та рішення Головного управління відповідають критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень в контексті статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити в задоволенні позову повністю.

В судове засідання відповідач1 не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо позовних вимог ОСОБА_3 не заперечила, у вирішенні справи покладалась на розсуд суду (а.с.86).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14.12.2010 між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким останній передано у власність майно, зокрема, земельну ділянку площею 0,12 га кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована в селі Дачне Ківерцівського району Волинської області (а.с.11-13).

12.12.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був укладений договір дарування (а.с.14-15), відповідно до якого позивач прийняла безоплатно у власність майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1255 га, що знаходиться в селі Дачне Ківерцівського району Волинської області (кадастровий номер НОМЕР_1).

На підставі технічної документації із землеустрою, розробленої ПП ІТЦ «Вектор», відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Ківерцівської райдержадміністрації складено висновок від 29.02.2012 про об'єднання земельних ділянок (земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3) в одну загальною площею 0,2500 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 та видано державний акт (а.с.16-20, 25).

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розробленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та затвердженої відділом Держгеокадастру у Ківерцівському районі Волинської області 25.08.2016, земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0,2500 га було поділено на дві земельних ділянки 0,1767 га та 0,0733 га, яким присвоєно кадастрові номери НОМЕР_6 та НОМЕР_4 відповідно (а.с.22-32). Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.02.2018 №НВ-018 та 20.02.2018 №НВ-018 підтверджується факт реєстрації права власності вказаних земельних ділянок за ОСОБА_3 (а.с.39-44).

Також судом встановлено, що позивач побудувала житловий будинок на земельній ділянці загальною площею 0,1767 га за кадастровим номером НОМЕР_6, право власності на який зареєстроване відповідачем1 26.12.2017. Одночасно із реєстрацією права власності на житловий будинок державний реєстратор 26.12.2017 прийняла рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, на якій він знаходиться, за кадастровим номером НОМЕР_1, що стверджується інформаційною довідкою від 28.12.2017 №109378981 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.33-35).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частинами четвертою, десятою статті 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 202 ЗК України визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Обов'язковість державної реєстрації прав та їх обтяжень передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини другої статті 9 Закону №1952-IV передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11.02.2010 №1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 01.01.2012 року права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

До 01.01.2013 реєстрація права власності на земельну ділянку здійснювалася органом Дрежземагенства згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (далі - порядок ведення Поземельної книги).

Так, в силу пункту 13-1 порядку ведення Поземельної книги державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об'єднання земельних ділянок.

Водночас пунктом 12 порядку ведення Поземельної книги передбачалось, що у разі зміни меж, поділу земельної ділянки або об'єднання кількох земельних ділянок Поземельна книга на кожну земельну ділянку закривається із зазначенням дати її закриття на титулі Поземельної книги, що засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства.

У свою чергу, відповідно до підпункту 2 пункту 12 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон №3613-VІ) Кабінету Міністрів України до 01.01.2013 року наказано забезпечити створення єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру, внесення до неї відомостей про межі адміністративно-територіальних одиниць, перенесення до неї записів про державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень (обтяжень) у їх використанні, зареєстрованих у Державному реєстрі земель.

Згідно з пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3613-VІ у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, слід дійти висновку про те, що відомості про належні позивачу до 01.01.2013 земельні ділянки підлягали перенесенню до Державного земельного кадастру.

Як встановлено судом, до Державного земельного кадастру внесено відомості про наявність у ОСОБА_3 на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,1255 га за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходить в с.Дачне Ківерцівського району Волинської області (а.с.36).

Водночас з матеріалів справи вбачається, що вказана земельна ділянка ще у 2012 році була об'єднана із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3.

За наведених обставин слід дійти висновку про те, що під час об'єднання вищезгаданих земельних ділянок в порушення вимог пункту 12 порядку ведення Поземельної книги посадовою особою Держземагенства не було закрито Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Таким чином, на день розгляду справи ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, загальною площею 0,1767 кадастровий номер НОМЕР_6, на якій побудований будинок, що знаходиться у її приватній власності, та яка збігається і знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, реєстрація якої не була скасована.

Факт існування зареєстрованого права власності на одну і ту ж землю за різними кадастровими номерами випливає з Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки: №НВ-018 від 20.02.2018 та №НВ-018 від 05.01.2018. При цьому, як вбачається із останнього земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 розміщена за тією ж адресою і в межах, які пересікаються із земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_6.

Згідно з пунктами 10, 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок №1051), відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Пунктом 138 Порядку №1051 передбачено, що помилками у Державному земельному кадастрі є: 1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру; 2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру); 3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою); 4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії; 5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель; 6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки; 7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 1 січня 2013 р. та перенесені до Державного земельного кадастру.

Як передбачено пунктом 158 Порядку №1051, помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, підлягають виправленню у Державному земельному кадастрі після їх виправлення у відповідних кадастрах та інформаційних системах.

В свою чергу частиною шостою статті 16 Закону №3613-VІ встановлено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Крім того, приписами частини четвертої статті 25 Закону №3613-VІ передбачено, що поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Наведені норми земельного законодавства України дають підстави дійти висновку про те, що виправлення помилки у Державному земельному кадастрі можливе лише в разі її виправлення в інших інформаційних системах.

Таким чином, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 зареєстрована в Державному реєстрі речових прав згідно з рішенням державного реєстратора Ківерцівської РДА Кушнірчук О.І. від 26.12.2017 індексний номер 38957071, хоча фактично вказана земельна ділянка не існує, тому з метою виправлення помилки в Державному земельному кадастрі вказане рішення відповідача1 слід визнати протиправним та скасувати, зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 шляхом закриття Поземельної книги у Державному земельному кадастрі.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 26.12.2017 індексний номер 38957071, прийняте державним реєстратором Ківерцівської районної державної адміністрації Кушнірчук Оксаною Іванівною, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в селі Дачне Ківерцівського району Волинської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 шляхом закриття Поземельної книги у Державному земельному кадастрі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 02 травня 2018 року.