Справа № 709/766/18
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/766/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Черкаській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ГУНП в Черкаській області (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача 15 квітня 2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія, що є порушенням п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України.

Позивач вважав викладені в оскаржувані постанові обставини необґрунтованими, а дії інспектора незаконними. Вказував, що дійсно був зупинений інспектором поліції, показав йому посвідчення водія, яке мав при собі, однак відмовився передавати його у руки інспектора поліції, оскільки останній не повідомив причину зупинки автомобіля позивача, а тим більше Правила дорожнього руху України вимагають лише пред'явити водійське посвідчення. Такі його дії викликали негативну реакцію інспектора поліції, внаслідок чого він і склав оскаржувану постанову. При цьому інспектор поліції всупереч вимогам КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення; розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, а не за місцем вчинення, як розтлумачено у рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015; не долучив до оскаржуваної постанови жодних доказів на підтвердження вини в інкримінованому позивачу адміністративному правопорушенні. У зв'язку з цим позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання поштою повістки про виклик, ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з доданими до неї документами, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки свого представника до суду відповідач не повідомив, відзив на позов, заяв чи клопотань не надіслав.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін та встановив наступні обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 квітня 2018 року серії ДР № 020772, винесеною поліцейським СРПП № 2 Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Обіходом О.В., позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень (а.с. 8). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 15 квітня 2018 року керував транспортним засобом ВАЗ 21061, не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.1. (а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом встановлено, що доводи позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, є неприйнятними з огляду на наступне.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог

ст. 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивачу інкримінувалося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, розгляд справ про які відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Наведені норми КУпАП узгоджують з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395) (далі - Інструкція), згідно з п. 1 розділу ІІІ якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Пунктом 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання ж позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 є помилковим, оскільки у вказаному рішенні тлумачення надавалося застарілій редакції ст. 258 КУпАП, тобто до внесення до неї змін Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», відповідно до змісту яких на справи, що віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Разом з тим відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

У позовній заяві позивач стверджує, що пред'являв інспектору поліції своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак відмовився передавати їх у руки інспектора поліції.

При цьому згідно з п. 2.4. (а) Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, доказів того, що позивач не мав при собі посвідчення водія чи реєстраційних документів на автомобіль і не пред'являв їх інспектору поліції, суду не надано та судом не встановлено.

Таким чином належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Доводи позивача, викладені у позові, та висновки суду не спростовані відповідачем, хоча у вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може, з-поміж іншого, скасувати постанову і закрити справу.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, а саме скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ГУНП в Черкаській області - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 квітня 2018 року серії ДР № 020772, винесену поліцейським СРПП № 2 Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Обіходом О.В., про застосування до ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять гривень 00 копійок) гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Чубай