Справа № 816/941/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/941/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Головка А.Б. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним пункту 4 протоколу № 26 в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 із 29.06.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у період з червня 1984 року по червень 1985 року під час проходження військової служби приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. 29.06.2016 йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. У зв`язку з цим, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для направлення документів до Комісії МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги. Проте, Полтавським обласним військовим комісаріатом 05.08.2016 у складанні висновку про наявність у позивача права на отримання ОГД, у відповідності до вимоги Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013, та направленні документів на розгляд комісії МО України позивачу відмовлено. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2017 року визнано протиправною відмову Полтавського ОВК у складанні висновку про наявність у ОСОБА_1 права на призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, з 29.06.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направленні документів на розгляд комісії МО України. Позивачем на розгляд Комісії МО України разом із заявою подано всі необхідні документи для призначення одноразової грошової допомоги. Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975 йому гарантовано право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, а тому вважає відмову Міністерства оборони України у здійсненні призначення та виплати вказаної допомоги необґрунтованою та протиправною.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.03.2018 відкрито провадження у справі за даним позовом. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

04.04.2018 від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов, в яких зазначено, що Полтавський обласний військовий комісаріат на виконання постанови Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/7019/17 подав до Міністерства оборони України як розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Згідно з рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відмовлено, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку № 975.

За приписами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач у період із 22 червня 1984 року по 14 червня 1985 року проходив знаходився в Демократичній Республіці Афганістан приймав участь бойових діях /а.с. 40/.

09.03.2016 судово-медичним експертом відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб Обласного бюро СМЕ ДОЗ Полтавської облдержадміністрації проведено судово-медичне обстеження громадянина ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 363, згідно з яким при огляді виявлено шрами обличчя справа та нижньої правої кінцівки утворилися в результаті загоєння ран. По своїх морфологічних характеристиках шрами не протирічать механізму та давності їх утворення внаслідок вогнепальних поранень, можливо в строк та за обставин, на які вказує обстежуваний гр. ОСОБА_1 /а.с. 39/.

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1528 від 07.04.2016 поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії /а.с. 38/.

Згідно з довідкою МСЕК Серії 10 АВ № 0554263 від 15.07.2016 ОСОБА_1 , з 29.06.2016 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок контузії пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 37/.

Позивач звернувся через військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату із заявою та відповідними документами стосовно виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У зв`язку із відмовою у складенні висновку та направленні відповідних документів на розгляд комісії МО України позивач звернувся з позовом до Київського районного суду м. Полтави.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 17.11.2017 у справі № 552/7019/17 визнано відмову Полтавського обласного військового комісаріату у складанні висновку про наявність в позивача права на призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни 2 групи з 29.06.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направлені документів на розгляд комісії Міністерства оборони України, протиправною; зобов`язано Полтавський обласний військовий комісаріат скласти висновок про наявність у ОСОБА_1 права на призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та статей 16 - 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, як інваліду війни 2 групи з 29.06.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити його на розгляд комісії Міністерства оборони України /а.с. 23-25/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 у справі № 552/7019/17 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 повернуто відповідачу /а.с. 26-27/.

18.01.2018 Полтавським обласним військовим комісаріатом подано до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який з 29.06.2016 визнаний інвалідом ІІ групи, з відповідними документами /а.с. 36/.

Листом від 19.03.2018 № 12/509 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив ОСОБА_1 про те, що пунктом 4 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.03.2017 № 26, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги /а.с. 44/.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно статей 1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частиною другою статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце під час виконання обов`язків військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Зазначена позиція узгоджується з висновками, викладеними у рішенні Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року по справі № 21-466а14.

При цьому, застосування статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Згідно пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Як встановлено судом, згідно довідок МСЕК позивачу була встановлена II група інвалідності. При цьому, підтвердженням причинного зв`язку встановлення інвалідності позивачу та виконанням обов`язків військової служби є витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 07.04.2016 №1528, поранення, контузія, захворювання є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У відповідності до частини 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 15 Порядку № 975 передбачено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Як встановлено судом, керівник уповноваженого органу подав розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додав документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку.

У пункті 4 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.03.2017 № 26, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги /а.с. 44/.

Пунктом 11 Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975, передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога в разі настання інвалідності мають подати до уповноваженого органу визначені цим пунктом документи, серед яких має бути також документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Проте із таким висновком Міністерства оборони України погодитись не можна з огляду на те, що судом встановлено та підтверджено належними і достатніми доказами у справі факт того, що захворювання, через яке позивачу встановлено інвалідність ІІ групи, настало внаслідок поранення, контузії, отриманого під час виконання обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії, а також встановлено, що позивачем для отримання цієї виплати надано Міністерству оборони України повний необхідний для цього пакет документів.

Крім того, на законодавчому рівні форма документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження не визначена, не встановлена та не затверджена, а тому вимога відповідача щодо необхідності надати позивачу докази того, що він отримав травму та йому встановлена ІІ група інвалідності при обставинах, які не пов`язані з вчиненням ним злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження є такою, що не відповідає вимогам закону та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про визнання протиправним та скасування пункту 4 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 02.03.2018 № 26 щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги суд дійшов до наступних виснвоків.

Згідно зі змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду з 29 червня 2016 року інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з врахуванням того, що відповідно до п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ОСОБА_1 має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та прийняти рішення з урахуванням висновків рішення суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 протоколу № 26 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 02 березня 2018 року в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у резерві".

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, як інваліду з 29 червня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до п. "б" ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та прийняти рішення з урахуванням висновків рішення суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко