Справа № 817/845/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2018 року м. Рівне №817/845/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просив суд зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи із вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII та його перехідних положень п.24 у якому базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду:

з 01.01.2017 береться розмір 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

з 01.01.2018 береться розмір 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, та у відповідності до постанови Дубенського міськрайонного суду від 12.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не дивлячись на вимоги нової редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач проводить нарахування місячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі суддівської винагороди, яку отримує суддя, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання, тобто 10 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що визначався на 01 січня 2017 року - 1600 грн. Звернення позивача про неправильне нарахування довічного грошового утримання, та ігнорування рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.01.2016, в якому заборонялось обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання - залишилося без реагування. Тому нарахування ОСОБА_1 довічного грошового утримання, де за базовий розмір посадового окладу береться суддівська винагорода судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання є протиправним і таким, суперечить Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішенням Конституційного Суду України з цього питання та постанові Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.01.2016, оскільки має місце обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. З урахуванням підстав наведених в позовній заяві, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду, який пройшов кваліфікаційне оцінювання не може виступати базовим для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки станом на 01.01.2017 року та 01.01.2018 року такий розмір посадового окладу передбачений виключно для тих суддів, що виконали спеціальну вимогу, яка містить п.22 розділу XII Закону України №1402-УІІІ, тобто фактично є спеціальним, в той час як загальним (базовим) розміром посадового окладу для вказаних цілей є посадовий оклад, встановлений ч. 3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ - 10 та який складає, 10 мінімальних заробітних плат. Управління Пенсійного фонду України як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України, зобов'язаний керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень. Крім того, зазначив про право позивача оскаржити прийняте рішення пенсійного органу, якщо вважає, що воно суперечить вимогам законодавства. Таким чином, відповідач з підстав наведених у відзиві просив суд в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Ухвалою суду від 03.04.2018 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), протягом розумного строку.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді з 1982 року. Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015, відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України звільнений з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, в зв'язку з подачею заяви про відставку.

24.11.2015 наказом № 54-К по Дубенському міськрайонному суду рівненської області, ОСОБА_1 відраховано зі штату суду з посади судді 26.11.2015, в зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.01.2016 у справі №559/3137/15-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області від 07.12.2015 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 35 років, з 27 листопада 2015 року(а.с.7-10).

01.02.2018 позивач звернувся до відповідача Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про повідомлення причин порушення законодавства, що регламентує порядок та розміри виплати довічного грошового утримання судді у відставці за період 2017 року та у січні 2018 року. Зазначив, що довічне грошове утримання судді пенсійним органом проводилося, як для працюючого судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання (а.с.11).

Відповіддю від 06.02.2018 №3/28- Т відповідач зазначив, що кваліфікаційне оцінювання не може виступати базовим для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки станом на 01.01.2017 року та 01.01.2018 року такий розмір посадового окладу передбачений виключно для тих суддів, що виконали спеціальну вимогу, яка містить п.22 розділу XII Закону України №1402-УІІІ, тобто фактично є спеціальним, в той час як загальним (базовим) розміром посадового окладу для вказаних цілей є посадовий оклад, встановлений ч. 3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ - 10 та який складає, 10 мінімальних заробітних плат. Управління Пенсійного фонду України як територіальний представницький орган Пенсійного фонду України, зобов'язаний керуватися у своїй діяльності лише виключно діючим законодавством України в межах своїх повноважень. Крім того, зазначив про право позивача оскаржити прийняте рішення пенсійного органу, якщо вважає, що воно суперечить вимогам законодавства (а.с.12-13).

Вважаючи, що нарахування відповідачем довічного грошового утримання позивача, із розрахунку суддівської винагороди судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, у розмірі 16 000,00 грн. - не відповідає розміру, встановленому Законами України "Про судоустрій і статус суддів" в редакціях від 02.06.2016 за №1402-VIII, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду за захистом своїх прав, на належну оплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 23 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Тоді як, в пункті 24 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону зазначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить:

1) з 1 січня 2017 року: для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) з 1 січня 2018 року: для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) з 1 січня 2019 року: для судді місцевого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

4) з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, пунктом 1 Розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.01.2008 № 3-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі - Порядок), передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою (пункти 2-4 Порядку).

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що перерахунок довічного утримання судді, носить індивідуальний характер та передбачає подання особою певних документів для здійснення такого перерахунку.

Пунктом 2 Розділу III Порядку зазначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 01.02.2018 звернувся до відповідача Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про повідомлення причин порушення законодавства, що регламентує порядок та розміри виплати довічного грошового утримання судді у відставці за період 2017 та у січні 2018 року. Зазначив, що довічне грошове утримання йому проводилося, як для працюючого судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Однак, як встановлено судом із досліджених матеріалів справи, звернувшись до відповідача, суддя у відставці ОСОБА_1, не додав до заяви щодо перерахунку довічного грошового утримання, довідку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди ( із зазначенням в ній розміру посадового окладу судді місцевого суду, виходячи із вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII та п.24 розділу XII Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону).

Таким чином, з аналізу долучених документів до матеріалів справи та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано зазначеного порядку щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів правомірності обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача не правомірні, не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Підстави для застосування статті 139 КАС України - у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 35604) до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (, вул. Шевченка, 27, м. Дубно, Рівненської області, 35603) про зобов'язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 травня 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.