Справа № 159/1096/18
Суддя: Наваляний Т. Д.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 рокум. КовельСправа № 159/1096/18

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2, батальйону УПП в Полтавській області Верезомського Олега Сергійовича про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 28.01.2018, -

в с т а н о в и в :

05.03.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Верезомського О.С. про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 28.01.2018. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що постановою від 28 січня 2018 року, винесеною інспектором роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Верезомським О.С. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Як вбачається з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що він, 28.01.2018 року, о 13 год. 05 хв., на 309 км. автодороги Київ-Харків, керував автомобілем марки «Сканія», держаний номерний знак НОМЕР_1 та перевозив негабаритний вантаж, автомобіль не був укомплектованим ланцюгами протиковзання чим порушив п.17 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 року № 30. Позивач вказує, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки комплект ланцюгів протиковзання, які відповідно до оскаржуваної постанови були відсутні, насправді були у наявності у автомобілі, але інспектор, що виносив постанову, не виявив бажання оглянути автомобіль на предмет наявності ланцюгів, а відразу після зупинки транспортного засобу та ознайомлення з документами почав складати постанову про адміністративне правопорушення. При винесенні постанови інспектором пред'являлися вимоги про необхідність наявності ланцюгів саме потрібної йому конфігурації та марки, хоча чинне законодавство не передбачає нормативних вимог для вказаних ланцюгів. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки інспектором поліції неправомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності. Просив скасувати постанову відповідача від 28.01.2018, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до положень ст.ст. 257, 262 КАС України вказана адміністративна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 14.03.2018 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву, у якому викласти заперечення проти позову.

Відповідач в судовий розгляд не з'явився, подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказав, що 28.01.2018 року він дійсно виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, оскільки позивач порушив вимоги ПДР України. Просив в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи у його відсутності.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує та просить його задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Позивачу слід поновити строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки як вбачається з копії наказу № 89 «Про відрядження» по ТзОВ «Негабарит-Сервіс», ОСОБА_1 з 14.01.2018 по 03.03.2018 було направлено у відрядження в країну Бельгія, терміном на 49 днів для перевезення вантажу.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії БР № 502657 від 28.01.2018, слідує, що ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він, 28.01.2018 року о 13 год. 05 хв., на 309 км. автодороги Київ-Харків, керував автомобілем марки «Сканія», держаний номерний знак НОМЕР_1 та перевозив негабаритний вантаж, автомобіль не був укомплектованим ланцюгами протиковзання чим порушив п.17 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 року № 30, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач пояснив, що комплект ланцюгів протиковзання в автомобілі був і таке його твердження відповідачем не спростоване.

У відзиві на адміністративний позов відповідач послався лише на постанову КМУ від 18.01.2001 року № 30 «Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» та на п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за №4/1, однак відеозапису, як підтвердження доказу вини ОСОБА_1 відповідач суду не надав.

Для спростувань тверджень позивача, відповідачу слід було б надати відеозапис з якого б слідувало, що у водія транспортного засобу дійсно були відсутній комплект ланцюгів протиковзання. Відсутності ланцюгів протиковзання на колесах не доводить того, що автомобіль ними не укомплектований, оскільки чинне законодавство вимагає наявність у автомобілі комплекту ланцюгів протиковзання в період з 01 жовтня до 01 квітня, ці ланцюги застосовуються в разі потреби і не обов'язково мають бути на колесах.

За таких обставин вина відповідача не може вважатись доведеною.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем суду не надано жодних доказів на спростування посилань позивача про те, що його автомобіль був укомплектований ланцюгами протиковзання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що будь-яких доказів того, що позивач порушив вимоги ПДР України відповідачем не надано, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях водія ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії БР № 502657 від 28.01.2018, винесену інспектором роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Верезомським О.С. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:Т. Д. Наваляний