Справа № 819/648/18
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/648/18

02 травня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі: Музиці О. М.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною вимоги та скасувати вимогу про сплату боргу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною вимоги та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2018 р. № Ф-10071-17 на суму 8448,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що позивач, ОСОБА_3, зареєстрована як фізична особа-підприємець з 12.08.2004 року та перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку серії А №801158, виданим Тернопільською ОДПІ 08.05.2012 р.

Згідно пенсійного посвідчення Серії ААБ № 701598 ОСОБА_3 з 16.04.2008 р. є пенсіонером за віком, отримує відповідно до закону пенсію та в силу ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

Однак, 06.02.2018 року позивачем до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області було помилково подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік в якому визначено загальну суму єдиного соціального внеску за 2017р. 8 448 грн.

Зрозумівши свою помилку, позивач 12.03.2018 р. за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника» звернулась до ГУ ДФС у Тернопільській області із заявою в якій просила провести перевірку по єдиному соціальному внеску підприємців та зняти зобов'язання щодо сплати цього внеску згідно поданого звіту, оскільки вона не укладала договору про добровільну участь зі сплати єдиного внеску. Заяву було зареєстровано в ГУ ДФС Тернопільської області 14.03.2018 р. за №В-1207/6.

За результатами розгляду даної заяви, ГУ ДФС у Тернопільській області відмовила у її задоволенні, вказавши на відсутність підстав для скасування звіту за 2017 р. (лист від 19.03.2018 р. додається).

27.03.2018 р. позивач отримала надіслану на її адресу Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2018 року №Ф-10071-17 згідно якою від неї вимагається сплатити недоїмку з нарахованої суми єдиного внеску за 2017 р. в розмірі 8448 грн.

Вважає, таку вимогу протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Просить позов задовольнити.

Представник відповідач в судове засідання проти позову заперечила, та пояснила, що поскільки позивачем було подано самостійно звіт про суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік то дана сума підлягає до сплати.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановив наступні факти.

ОСОБА_3 з 16.04.2008 р. є пенсіонером за віком згідно пенсійного посвідчення Серії ААБ № 701598, разом з тим вона зареєстрована як фізична особа-підприємець з 12.08.2004 року та перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку серії А №801158, виданим Тернопільською ОДПІ 08.05.2012 р.

06.02.2018 року позивачкою ОСОБА_3 до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області було подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік в якому визначено загальну суму єдиного соціального внеску за 2017р. 8 448 грн.

На підставі даного звіту на її адресу було надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2018 року №Ф-10071-17 згідно якою від неї вимагається сплатити недоїмку з нарахованої суми єдиного внеску за 2017 р. в розмірі 8448 грн.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464 (далі Закону № 2464) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються:

- принципи збору та ведення обліку єдиного внеску;

- платники єдиного внеску;

- порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску;

- розмір єдиного внеску;

- орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність;

- склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування;

- порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 2464 визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином фізичні особи підприємці які отримують пенсію за віком і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на підставі ч. 4 ст. 4 закону України № 2464.

Суд вважає, що поскільки позивачка фізична особа підприємець ОСОБА_3 є пенсіонером за віком та є отримує відповідно до закону пенсію то відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вона звільнена від сплати за себе єдиного внеску, а тому слід скасувати вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2018 р. № Ф-10071-17 на суму 8448,00 грн.

Щодо визнання даної вимоги протиправною суд, відмовляє в задоволенні даної вимоги поскільки протиправності в діях Головного управління ДФС у Тернопільській області не було тому, що позивачка фізична особа підприємець ОСОБА_3 самостійно подала Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2018 р. № Ф-10071-17 на суму 8448,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, ) в користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 704,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 03 травня 2018 року.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.