Справа № П/811/959/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/959/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду К.М. Притула, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький) про визнання незаконним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати повторну відмову Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у надані ОСОБА_1, яка викладена в листі від 20.02.2018 року №Л-14132/0-1122/0/17-18 з приводу видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач листом від 20.02.2018 року повідомив про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Позивач наголошує, що зазначені дії відповідача суперечать нормам Земельного кодексу України, а тому просив суд визнати лист-відповідь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 20.02.2018 року №Л-14132/0-1122/0/17-18 визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, зобов'язати повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру видати відповідний дозвіл.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач до судового засідання надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

11.04.2018 року на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки вважає, позовні вимоги не обґрунтованими та зазначає, що дії відповідача не порушують норм чинного законодавства. Просить судовий розгляд справи проводити без участі представника головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню с наступних підстав.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області

Листом від 20.02.2018 року №Л-14132/0-1122/0/17-18 позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог на підставі того, що з метою раціонального використання земельних ділянок, Головним управління сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Відповідно до ч.6. ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Чинне законодавство не передбачає умови отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, як обрання такої земельної ділянки із сформованого списку державним органом. Відмова ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області в задоволені заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі необхідності обрати земельну ділянки з запропонованого сформованого списку Управління.

Враховуючи викладене, ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області відмовило в надані дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України.

З врахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з підстав, не передбачених Земельним кодексом України.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що із аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні ним вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що відповідачем, при прийнятті оскаржуваного рішення, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

Щодо вимоги зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. У зв'язку з цим, найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права - визнати дії протиправними та зобов'язати повторно розглянути відповідну заяву по суті з наданням обґрунтованої відповіді.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 820/4554/17.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частини зобов'язання відповідача прийняти рішення та видати наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд також дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області потворно розглянути заяву ОСОБА_1 з врахуванням підстав, які судом були визнані протиправними. Вказаний спосіб захисту прав позивача є найбільш ефективним з можливих.

Відповідно до а.2 ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач в позовній заяві просив відшкодувати витрати на правничу допомогу у розмірі 3524, 00 грн. Розрахунок було проведено позивачем на підставі Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який станом на 26.04.2018 року втратив чинність 15.12.2017 на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розрахунок правничої допомоги проводиться на підставі Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4,5,6,7 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем надано: акт здачі-приймання послуг №2 (а.с.29); квитанцію до прибуткового касового ордеру (а.с.28); книгу обліку доходів (а.с.30-31); та договір № 1 про надання юридичних (правових) послуг від 01.09.2017 року (а.с.27). Вказані документи обґрунтовують розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 3524,00 грн.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від Відповідача не надійшло.

Враховуючи викладене, суд задовольняє клопотання позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, ) про визнання незаконним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати повторну відмову Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у надані ОСОБА_1, яка викладена в листі від 20.02.2018 року №Л-14132/0-1122/0/17-18 з приводу видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,8 га для ведення особистого селянського фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області з врахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу у розмірі 3524,00 грн., судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула