Справа № 808/2511/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2018 рокусправа № 808/2511/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Круговий О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 808/2511/17 за позовом Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішення №, №, №, №, №, №, №, прийнятих 31.07.2017 року Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України. В обгрунтування позову Управління вказувало на те, що з 16.11.2015 року воно перебуває в стані припинення, ліквідація якого не повязана з банкрутством. Строк, встановлений для заявлення кредиторами своїх вимог, сплив 20.01.2016 року. Ліквідаційна комісія Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Луганській області своїм рішенням від 23.02.2016 року №14/1-23/Гс/лк частково визнала вимоги СДПІ з ОВП у м. Луганську, задовольнивши їх у сумі 348767 грн. 00 коп. Відтак, рішення, які прийняті відповідачем 31.07.2017 року на загальну суму 625642,82 грн. на підставі Акту камеральної перевірки від 31.07.2017 року є безпідставними, оскільки прийняті після спливу строку для звернення з кредиторськими вимогами.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну та необґрунтовану, і ухвалити нове рішення, відмовивши позивачу у задоволенні позову. Скаржник стверджує, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Крім того, суд порушив норми матеріального права, застосувавши до спірних правовідносин положення статті 97 Податкового кодексу України, замість статті 98 цього ж Кодексу.

У письмовому відзиву на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню. Спірні рішення відповідача є протиправними, оскільки ліквідація позивача здійснюється без правонаступника.

У судовому засіданні представники скаржника та позивача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та письмових запереченнях на неї.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів

керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі:

Нідставі пп. 19-1.1.2, п. 19-1.1 ст. 19, пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України, пп.2 п. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» фахівцем Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Луганській області з питання своєчасності внесення до бюджету сум єдиного соціального внеску за період з липня 2014 року по липень 2015 року (код БК 7101), з липня 2014 року по листопад 2015 року (код БК 7102) та несвоєчасності подання Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за червень, серпень, грудень 2015, січень, липень 2016 року. За результатом перевірки складено Акт № 809/28-10-47-10/08596831 від 31.07.2017, в якому відображено порушення абз.1 п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»: в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску по коду БК71010000 за липень 2017 року у сумі 63314,63 грн. по терміну сплати 20.08.2014, за серпень 2014 року у сумі 14934,71 грн. по терміну сплати22.09.2014, за вересень 2014 року у сумі 161041,86 грн. по терміну сплати 20.10.2014, за жовтень 2014 р. у сумі 68398,41 грн. по терміну сплати 20.11.2014, за листопад 2014 р. у сумі 88778,24 грн. по терміну сплати 20.12.2014, за грудень 2014 р. у сумі 86458, 76 грн. по терміну сплати 20.01.2015, за січень 2015 р. у сумі 78537,44 грн. по терміну сплати 20.02.2015, за лютий 2015 р. у сумі 66448,68 грн. по терміну сплати 20.03.2017, за березень 2015 р. у сумі 75890,47 грн. по терміну сплати 20.04.2015, за квітень 2015 р. у сумі 68538,92 грн. по терміну сплати 20.05.2015, за травень 2015 р. у сумі 79232,63 грн. по терміну сплати 22.06.2015, за червень 2015 р. у сумі 79627,07 грн. по терміну сплати 21.07.2015, за липеь 2015 р. у сумі 35419,54 грн. по терміну сплати 20.08.2015., в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (по коду БК 71020000) за липень 2014 року у сумі 107520,45 грн. по терміну сплати 20.08.2014, за серпень 2014 р. у сумі 103022,18 грн. по терміну сплати 22.09.2014, за вересень 2014 у сумі 252580,74 грн. по терміну сплати 20.10.2014, за жовтень 2014р. у сумі 115032,18 грн. по терміну сплати 20.1.2014, за листопад 2014 у сумі 130227,92 грн. по терміну сплати 20.12.2014, за грудень 2014 р. у сумі 129435,30 грн. по терміну сплати 20.01.2014, за січень 2015 р. у сумі 116414,40 грн. по терміну сплати 20.02.2015, за лютий 2015 р. у сумі 129544,25 грн. по терміну сплати 20.03.2015, за березень 2015 р. у сумі 121316,59 грн. по терміну сплати 20.04.2015, за квітень 2015 року у сумі 107085,90 грн. по терміну сплати 20.05.2015, за травень 2015 у сумі 111117,89 грн. по терміну сплати 22.06.2015, за липень 2015 р. у сумі 115115793,01 грн. по терміну сплати 20.08.2015, за серпень 2015 року у сумі 73785,26 грн. по терміну сплати 06.10.2015, за вересень 2015 р. у сумі 104978,71 грн. по терміну сплати 20.10.2015, за жовтень 2015 р. у сумі 235188,21 грн. по терміну 20.11.2015, за листопад 2015 у сумі 81135,31 грн. по терміну сплати 21.12.2015., п.4 ч.2 ст. 6 Закону №2464, п.1 р.ІІІ Порядку №435, а саме несвоєчасне подання Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за червень, серпень, грудень 2015, січень, липень 2016 року. На підставі Акту № 809/28-10-47-10/08596831 від 31.07.2017 відповідачем прийнято наступні Рішення: №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 335997 грн. 35 коп., та нарахована пеня у розмірі 74234 грн. 00 коп.; №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 153677 грн. 51 коп., та нарахована пеня у розмірі 60883 грн. 96 коп.; №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 170 грн. 00 коп.; №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 170 грн. 00 коп.; №, яким застосовані до позивача штрафні санкції у розмірі 170 грн. 00 коп.;№, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 170 грн. 00 коп.; №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 170 грн. 00 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності їх винесення.

Щодо правильності застосування до спірних правовідносин положень статті 97 Податкового кодексу України.

Наведеною нормою врегульовано порядок погашення грошових зобов'язань або податкового боргу в разі ліквідації платника податків, не пов'язаної з банкрутством. У цій статті під ліквідацією платника податків розуміється ліквідація платника податків як юридичної особи або державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрація у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), внаслідок якої відбувається закриття їх рахунків та/або втрата їх статусу як платника податків відповідно до законодавства (п.97.1). У разі якщо власник або уповноважений ним орган приймає рішення про ліквідацію платника податків, не пов'язану з банкрутством, майно зазначеного платника податків використовується у черговості, визначеній відповідно до законів України (п.97.2).

Як свідчать наявні у справі письмові докази, Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Луганській області () зареєстроване як юридична особа 29.05.2003 року за адресою: 93404, Луганська область, м. Севєродонецьк, вул.Партизанська, буд. 27, перебуває на обліку як платник єдиного внеску у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (40980046). ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 27.09.2017 року, позивач з 16.11.2015 року перебуває в стані припинення за рішенням засновників (а.с. 101-103). Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1399 від 07.11.2015 вирішено ліквідувати Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Луганській області () (а.с.50).

Представник позивача при розгляді апеляційної скарги послався на Наказ Міністерства внутрішніх справ України і Національної поліції України № 51/64 від 26 січня 2016 року «Про впорядкування діяльності органів поліції охорони», яким затверджено перелік органів поліції охорони, що є правонаступниками Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ. ОСОБА_1 цього переліку правонаступником Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Луганській області () визначено Управління поліції охорони в Луганській області (). Цим же Наказом керівники органів поліції охорони зобовязані забезпечити внесення відповідних змін до установчих документів органів поліції охорони та проведення державної реєстрації відомостей про юридичні особи, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначений Наказ спростовує доводи відповідача, з якими погодився і суд першої інстанції, про ліквідацію Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Луганській області без правонаступника. Крім того, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 834 від 13.10.2015 року установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної

служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

Зважаючи на те, що правонаступництво передбачає перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого, застосування до спірних правовідносин положень статті 97 Податкового кодексу України, на думку колегії суддів, є помилковим. Крім того, на час прийняття спірних рішень 31 липня 2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутній запис про припинення Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Луганській області із зазначенням підстави.

Спірними рішеннями №, №, №, №, № до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 170 грн. 00 коп. за несвоєчасне надання Звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за червень 2015 року, липень 2016 року, серпень 2015 року, грудень 2015 року, січень 2016 року.

У судовому засіданні представник позивача вказав на те, що Управління не заперечує проти допущеного порушення. Також судом першої інстанції встановлена обставина наявності податкового боргу, яку також не заперечував позивач.

Колегія суддів зазначає, що прийняття рішення про припинення Управління за рішенням засновника не є свідченням припинення ним поточної діяльності, тому обовязок щодо сплати податків повинен виконуватись до позбавлення статусу платника податків, зборів та інших обовязкових платежів у встановлений законом спосіб (ст..ст. 37, 38 ПК України). Позивачем суду не надані докази на підтвердження проведення ліквідаційною комісією інвентаризації та оцінки майна, закриття поточних рахунків, звільнення працівників, здачі документів до архіву, та інш. тобто вчинення дій, спрямованих на ліквідацію державного органу.

Щодо правомірності прийняття рішень №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 335997 грн. 35 коп., нарахована пеня у розмірі 74234 грн. 00 коп., та №, яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 153677 грн. 51 коп., та нарахована пеня у розмірі 60883 грн. 96 коп. за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08.07.2010 N 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ( Закон N 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Платниками єдиного внеску згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону N 2464-VI є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі, філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий

баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону N 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону N 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом. Частинами 2, 3 ст. 25 Закону N 2464-VI визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення (абз. 2 ч. 14 ст. 25 Закону N 2464-VI).

Колегія суддів зазначає, що розрахунок застосованого штрафу та нарахованої пені наявний у матеріалах справи, правильність здійснення якого позивачем не спростована (а.с. 40-42, 44-47). Приймаючи зазначені рішення відповідач керувався Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Щодо правомірності прийняття спірних рішень Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України.

ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зареєстрований як юридична особа орган державної влади, у складі якого діє Запорізьке управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, як відокремлений (територіальний структурний) підрозділ (а.с.106).

Оскільки позивач, як платник податків, з 15.09.2016 року перебуває на обліку у Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, контроль за своєчасністю, правильністю та повнотою сплати ним податків, зборів, обовязкових платежів та подачі звітності здійснює зазначений контролюючий орган, як орган стягнення. Крім того, реалізація владних управлінських функцій у публічно-правових правовідносинах не залежить від наявності у контролюючого органу статусу юридичної особи.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є, згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, які стали підставою для задоволення позову, у звязку з чим оскаржена постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі № 808/2511/17 скасувати.

У задоволені позову Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Луганській області до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук