Справа № 522/7419/17
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/7419/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Коваля М.П. , Танасогло Т.М.

розглянувши у письмовому судовому засіданні апеляційну скаргу Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 04.10.2017р. прийнятої о 11.11 год у складі судді Домусчі Л.В. по справі № 522/7419/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області , Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

I. ПРОЦЕДУРА:

20.04.2017 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 68 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, а провадження по справі про адміністративне порушення закрити;

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2017 р. позов було задоволено частково:визнана протиправною та скасована постанова № 68 по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 850,00 грн., винесену 16 березня 2017 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_3, в іншій частині позову було відмовлено.

II. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись зі вказаною постановою, представник Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті та просив її скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не було в повному обсязі досліджено всі обставини, які мають значення для вирішення справи, надано невірну оцінку наявним в матеріалах справи.

Також апелянт зазначає, що висновки суду про ті обставини, що Інспектором під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення не дотримано процедури є хибними, оскільки Інспектором при проведені перевірки та винесенні постанови дотримано всіх вимог законодавства, встановлено та зафіксовано належним чином всі порушення містобудівного законодавства позивачем.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження .

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не задоволенню з наступних підстав.

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено , що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2 , згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13.08.2014 р..

Будівництво садового будинку та господарських будівель на зазначених земельних ділянках здійснювалось на підставі будівельного паспорту № 21/03-06-132 від 03.06.16, виданого відділом містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області. Початок будівельних робіт здійснювався за зареєстрованим Департаментом ДАБІ в Одеській області повідомленням про початок виконання будівельних робіт № ОД 83 від 29.06.2016 р..

18.01.2017р. через представника за довіреністю ОСОБА_4 подано до Департаменту ДАБІ в Одеській області декларацію (із заявою та додатками) про готовність до експлуатації вказаного садового будинку та господарських будівель. Строк розгляду документів - до 31.01.2017 р.

23.02.2017 р. ОСОБА_4 одержано декларацію про готовність до експлуатації вказаного садового будинку та господарських будівель, зареєстровану Департаментом ДАБІ в Одеській області за № ОД 54 від 02.02.2017 р.

Департаментом ДАБІ в Одеській області на підставі наказу ДАБІ України № 976 від 08.09.2015 від та направлення Департаменту на здійснення позапланової перевірки № 144 від 09.02.2017 р. було проведено перевірку відповідності збудованих об'єктів нерухомості вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2 .

14.02.2017 р. головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області,за результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у містобудівний діяльності ,державних будівельних норм ,стандартів і правил та протокол про адміністративне правопорушення , якими встановлено, що роботи з будівництва садового будинку з господарськими будівлями (сауна, кладова) за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2 , завершено; відповідно до будівельного паспорту № 21/03-06-132 від 03.06.2016 запроектовано розміщення господарських будівель з відступом до межі сусідньої земельної ділянки - 1 м. проте з візуального огляду та згідно з таблицею характеристик будинку, господарських будівель та споруд, технічного паспорту інвентаризаційна справа № 30928 від 08.08.2016, господарські будівлі літ. «Б» (сауна), площею - 7,6м2 та літ. «В» (кладова), площею - 4,5м, відступ до межі сусідньої земельної ділянки становить близько 0,3м.; забудовник ОСОБА_2 здійснила будівництво господарських будівель з відхиленням від затверджених будівельним паспортом проектних рішень, а саме: відстань від господарських будівель до межі з сусідньою земельною ділянкою повинна становити 1 м, фактична відстань від господарських будівель до межі земельної ділянки становить менше одного метра, таким чином розташування сауни - літ. «Б» та кладової - літ. «В» на вказаній земельній ділянці не відповідає схемі забудови земельної ділянки, стр.2 будівельного паспорту №21/03-06-132 від 03.06.2016, та вимогам п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень»: для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

У акті перевірки дотримання вимог законодавства у містобудівний діяльності ,державних будівельних норм ,стандартів і правил та протоколі про адміністративне правопорушення вказано,що довірена особа ОСОБА_4 відмовився від підпису.

14.02.2017 року із посиланням на результати перевірки був складений припис Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області від щодо усунення ОСОБА_2 порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил під час будівництва садового будинку та господарських будівель за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2, у якому вказано,що довірена особа ОСОБА_4 відмовився від підпису.

16.03.2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_3,за результатами розгляду акту перевірки дотримання вимог законодавства у містобудівний діяльності ,державних будівельних норм ,стандартів і правил від 14.02.2017 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2017 року , припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил від 14.02.2017 року, було прийнято постанову № 68 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривен.

Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області а ні до суду першої інстанції,а ні до суду апеляційної інстанції фотофіксація , на яку посилається акт перевірки - не надана

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1362/17 від 16.05.2017 року, яка набула законної сили згідно ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 року ,позов ОСОБА_2 був задоволений частково:

- визнані протиправними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області щодо проведення позапланової перевірки 14.02.2017 дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2 на об'єкті будівництва: садового будинку та господарських будівель за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2 , ;

- визнаний протиправним та скасований припис Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області від 14.02.2017 року щодо усунення усунення ОСОБА_2 порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил під час будівництва садового будинку та господарських будівель за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2 , ;

- визнаний протиправним та скасований наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області № 17 від 16.02.17 про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта, а саме: садового будинку та господарських будівель за адресою: Одеська область , Лиманський район ,Фонтанська сільська рада ,ДБК «Золоті ключі», вул.Горіхова ,48/2 та 49/2 , (а.с. 53-62).

V. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО:

Згідно вимог ст. 8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Згідно вимог ст.19 ОСОБА_5 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю утворена згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції від 23.05.2011 № 549.

Згідно п. 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553( в ред., діючої на момент виникнення правовідносин ) , державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно п/п 2,3 п.11. Порядку № 553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: - складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; - видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 2 Порядку №553 визначено, що Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Згідно п.7 Порядку №533 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно п/п 2 п. 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду",затвердженого Постановою КМ України, від 19.08.2015, № 698 (надалі Порядок № 698),у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право притягати посадових осіб об'єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону.

Згідно п.2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності ,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 р. № 735( в ред., діючої на момент виникнення правовідносин ), справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю:

1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад;

керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій;

головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачена мета адміністративного стягнення, а саме адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 2446 КУпАП ,органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 961 (крім частин третьої - п'ятої), частини перша та друга статті 18842).

Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

Орган державного архітектурно-будівельного нагляду розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства з питань надання документів, необхідних для здійснення будівництва, невиконанням вимог (приписів) головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частини третя - п'ята статті 961, частина третя статті 18842).

Від імені органу державного архітектурно-будівельного нагляду розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право головні інспектори будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частини третя - п'ята статті 961, частина третя статті 18842).

Крім того, положення статті 2446, за якими Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи визнаються суб'єктами права розгляду справ про адміністративні правопорушення, що пов'язані з будівництвом, а право накладати адміністративні стягнення за правопорушення визнано також за заступниками начальників інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю, визнано такими, що відповідають ОСОБА_5 України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 03.02.2009 р. N 4-рп/2009)

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями частини 1 та частини 2 статті 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. ч. 2, 3 та 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст. 278 КУпАП ,орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 268 КУпАП передбачені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 279 КУпАП ,розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 188 42. КУпАП недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю -тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.8 ОСОБА_5 України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

VI. НАЦІОНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО ТА ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ст.3 КАС України ( в ред.,діючої з 15.12.2017 року) порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється ОСОБА_5 України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно ч.3 ст.6 КАС України ,звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Згідно ст.7 КАС України ,суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_5 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені ОСОБА_5 та законами України. У разі невідповідності правового акта ОСОБА_5 України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить ОСОБА_5 України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми ОСОБА_5 України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України. . Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1-2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України , за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Так, стаття 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.4 ст.243 КАС України ,судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно ч. 5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно зі ст.. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

VII. МІЖНАРОДНІ СТАНДАРТИ ТА ПРАКТИКА ЄСПЛ:

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 ОСОБА_5 України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін( див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

VIII. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ:

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову , так як постанова № 68 по справі про адміністративне правопорушення від 16.03.2017 року була прийнята повноважною особою головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ в Одеській області ОСОБА_3,за результатами розгляду акту перевірки дотримання вимог законодавства у містобудівний діяльності ,державних будівельних норм ,стандартів і правил від 14.02.2017 року,(неправомірність дій щодо проведення перевірки була встановлена судовим рішенням, яке набуло законної сили), протоколу про адміністративне правопорушення від 14.02.2017 року , припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил від 14.02.2017 року,що був визнаний неправомірним та скасований у судовому порядку, але який діяв у порушення вимог ст.19 ОСОБА_5 України ,ст. 2446 КУАП , Закону України Про регулювання містобудівної діяльності ,Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, ч.1 ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз.2 п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466 , поза межами повноважень та не у спосіб встановлений ОСОБА_5 та законами України,що також встановлено Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/1362/17 від 16.05.2017 року, яка набула законної сили, а зворотні твердження апелянта є необґрунтованими .

Екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення не був під розписку вручений особі, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ,у порушення статті 254 КУпАП та взагалі складався за відсутності особи із порушенням вимог ст. 256 КУпАП . Позивач була позбавлена права подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, на отримання розяснень її прав і обовязків, передбачених статтею 268 цього Кодексу.

У задоволенні вимог позивача про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення було правомірно відмовлено судом 1-ої інстанції, так як на момент прийняття судового рішення, до набуття законної сили нової редакції КАС України від 15.12.2017 року адміністративні суди не були наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких відносився до компетенції інших органів державної влади.

Оскільки про наявність оскаржуваної постанови позивач дізналась лише 07.04.2017 року, строк для оскарження був правомірно поновлений судом 1-ої інстанції.

Призначення штрафу без належних підстав із порушенням процедури становило свавільне втручання у право позивачки мирно володіти майном ,гарантоване ст.1 Протоколу 1 до Конвенції.

Органи та посадові особи будівельного нагляду, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій , у тому числі у вигляді штрафів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд ,враховуючи практику ЄСПЛ ,як джерело права , погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції ,так як субєкт владних повноважень не виправдав своє рішення , у звязку із недостатнім обґрунтуванням . та вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права, так як судом 1-ої інстанції повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права , справу розглянуто повноважним складом суду, із належним повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі , судове рішення прийнятне та підписано суддями , які зазначені у судовому рішенні .

Керуючись ст. 3, 6, 7,242, 272,286, 308, 309, 311, п.1 ч.1 ст.315, 316,321,322,325,328,329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, постанову Приморського районного суду м.Одеси від 04.10.2017р. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття ,є остаточною та не може оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду .

Повне рішення складене та підписане 23.04.2018 року

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7