Справа № 405/6456/17(2-а/405/258/17)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2018 року м.Дніпросправа № 405/6456/17(2-а/405/258/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Дадим Ю.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 р. (суддя Шевченко І.М.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Кропивницький, інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача по винесенню 24.10.2017 року постанови серії БР №225335 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255 грн;

- скасувати постанову від 24.10.2017 року серії БР №225335 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, винесене із неправильним застосуванням норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справу про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст. 276 КУпАП, розглянуто відповідачем не за місцем його вчинення, а за місцем зупинки транспортного засобу. Додатково скаржник обґрунтовує скаргу посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення".

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.10.2017 року Інспектором роти № 1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР № 225335 від 24.10.2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн. Згідно тексту вказаної вище постанови: 24.10.2017 року об 11-10 год. в м. Кропивницький по вул. Преображенській водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д/нВА 9775 АО, здійснив зупинку в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.п. 8.4 (в) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, вчинення інкримінованого позивачу порушення, ним не заперечується.

При цьому, підставою для звернення позивача з позовом до суду зазначено порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності під час накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як зазналося вище, скоєння визначеного в оскаржуваній постанові порушення ПДР визнається позивачем. Однак, як свідчать матеріали позовної заяви та апеляційної скарги позивач, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови посилається на протиправність дій відповідача під час її винесення, а саме щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення та порушення в частині місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, зокрема що порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на приписи статей 122, 222 КУпАП у справі, що розглядається, застосуванню підлягає норма частини 4 статті 258 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься уповноваженим органом (посадовою особою) на місці вчинення правопорушення.

Доводи скаржника, з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки зі змісту статті 258 КУпАП вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача, що Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вказує на безпідставність доводів позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно, доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем вимог ст.276, 283, 245, 268 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене та беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову є правильним.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи та прийнятті судового рішення.

За приписами ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відтак, суд першої інстанції за наслідками розгляду цієї справи повинен був проголосити повне судове рішення.

Проте, всупереч приписам ст. 271 КАС України судом першої інстанції в судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Крім того, згідно частини 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Однак, судом першої інстанції зазначено про можливість оскарження винесеного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Також суд звертає увагу на безпідставне зазначення судом першої інстанції про складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, такі порушення не призвели до неправильного вирішення справи, тому не є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2018 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: Л.А. Божко