Справа № 812/998/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/998/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Луганській області звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у розмірі 176,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, станом на 14.01.2018 має податкову заборгованість з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у розмірі 176,72 грн. Відповідачу Старобільською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області сформовано податкову вимогу від 05.12.2014 № 19, яку направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення 11.12.2014 та вручено уповноваженій особі ТОВ «Біловодський елеватор» 17.12.2014. На теперішній час податкову заборгованість відповідачем не погашено.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути кошти з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" у сумі заборгованості з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях - 176,72 грн.

Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 травня 2018 року (а.с 1-2).

Представник позивача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" (, 92800, Луганська область, Біловодський р-н, смт. Біловодськ, вул. Хорунжого, буд. 1) зареєстровано у якості юридичної особи 19.05.2005 (а.с. 32) та перебуває на обліку, як платник податків з 25.05.2005 (а.с. 31).

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України, - платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання вважаються податковим боргом.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 38.1. ст. 38. Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Розділом VII Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та платою екологічного податку.

Екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року, а також за утилізацію знятих з експлуатації транспортних засобів, для забезпечення екологічної безпеки, а також безпеки життя та здоров'я громадян. (п.п. 14.1.57 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України)

Відповідно до ст.240 Податкового кодексу України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини; утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк; ввезення, виробництво, придбавання транспортних засобів та кузовів до них, що в подальшому підлягають утилізації.

Статтею 242 Податкового Кодексу України визначено що є об'єктом та базою оподаткування екологічного податку.

Суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку (крім тих, які визначені пунктом 240.2 та підпунктами 240.2-1.1 і 240.2-1.3 пункту 240.2-1 статті 240 цього Кодексу), податковими агентами (які визначені підпунктом 241.2.1пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу). Податкові агенти, які визначені підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, обчислюють суми податку на дату подання митної декларації для митного оформлення. У разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини. (стаття 249 Податкового кодексу України)

Статтею 250 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу. Платники податку, крім тих, які визначені пунктом 240.2 та підпунктами 240.2-1.1 і 240.2-1.3 пункту 240.2-1 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, за винятком податкових агентів, визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, які сплачують податок до або в день подання митної декларації, за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи підтверджено, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" обліковується податковий борг з надходження збору з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях. Заборгованість з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях, утворилась внаслідок несплати сум зобов'язань самостійно визначених відповідачем у податкових деклараціях з екологічного податку: за четвертий квартал 2014 року - 37,58 грн по строку сплати до 19.02.2015, за перший квартал 2015 року - 126,10 грн по строку сплати до 20.05.2015, за другий квартал 2015 року - 2,38 грн по строку сплати до 19.08.2015, за третій квартал 2015 року - 2,38 грн по строку сплати до 19.11.2015, за четвертий квартал 2015 року - 6,57 грн по строку сплати до 19.02.2016, за перший квартал 2016 року - 3,50 грн по строку сплати до 20.05.2016, за другий квартал 2016 року - 5,29 грн по строку сплати до 19.08.2016 (а.с. 7-12, 17-23).

З метою погашення податкового боргу позивачем було направлено на адресу відповідача листом з рекомендованим повідомленням податкову вимогу за № 19 від 05.12.2014, яку відповідач отримав 17.12.2014 (а.с. 24).

Станом на день розгляду справи за відповідачем обліковується податковий борг з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у розмірі 176,72 грн (з урахуванням переплати у сумі 7,08 грн), строк сплати яких настав 19.02.2015, 20.05.2015, 19.08.2015, 19.11.2015, 19.02.2016, 20.05.2016, 19.08.2016, що підтверджується обліковими картками платника податку та розрахунком суми заборгованості (а.с. 7-10).

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобов'язань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобов'язань, не призвели до їх погашення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення податкового боргу суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

За наданими доказами до матеріалів справи, позивач звернувся до суду щодо стягнення податкового боргу за самостійно визначеними відповідачем ТОВ "Біловодський елеватор" податковими деклараціями, строк сплати яких настав 19.02.2015, 20.05.2015, 19.08.2015, 19.11.2015, 19.02.2016, 20.05.2016, 19.08.2016.

Таким чином, податковий орган звернувся до суду щодо стягнення податкового боргу за податковою декларацією з екологічного податку за четвертий квартал 2014 року, за якою строк сплати яких 19.02.2015, лише 02 квітня 2018 року, тобто з пропуском законодавчо встановленого строку стягнення податкового боргу в 1095 днів.

Така сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 826/7280/15.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог податкового органу щодо стягнення податкової заборгованості за податковими деклараціями з плати за спеціальне використання води, поданими ТОВ "Біловодський елеватор", строк сплати яких настав 20.05.2015, 19.02.2016, на загальну суму 146,22 грн.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 72-80, 94, 139, 242-250, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" (, 92500, Луганська обл., Міловський район, селище міського типу Мілове, провулок Заводський, будинок 3) податкову заборгованість з плати за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях у розмірі 146,22 грн (сто сорок шість гривень 22 коп) з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 05 травня 2018 року.

Суддя О.В. Ірметова