Справа № 593/273/18
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/14/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"12" квітня 2018 р.

в складі:

головуючого судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ОДДЗ бат.№2 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до інспектора взводу ОДДЗ бат.№2 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі інспектор Омелюх Т.А.) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Вказану постанову вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права. Так, не заперечуючи факту проїзду вказаним в оскаржуваній постанові транспортним засобом у час та місці зазначених у оскаржуваній постанові, позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП України. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 лютого 2018 року, рухаючись автомобілем Subary Tribeca, номерний знак НОМЕР_1, він був зупинений працівниками національної поліції. Відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 звинуватив його в тому, що він керував транспортним засобом і при цьому розмовляв по телефону, тримаючи його в руці, на що він заперечив і продемонстрував інспектору блютуз гарнітуру, яка кріпиться на вухо і з допомогою якої він здійснює всі свої телефонні дзвінки, знаходячись за кермом авто. На його вимогу працівник поліції не надав жодного доказу в підтвердження таких його дій. Незважаючи на фактичне невизнання вини протокол про адміністративне правопорушення працівником поліції на місці складено не було, можливості надати пояснення, скористатися правовою допомогою йому надано не було й фактично безпідставно, необгрунтовано прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Посилаючись на допущені відповідачем порушення вимог ст.ст. 245, 178, 179, 251 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, просить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР №893307 від 20 лютого 2018 року, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Національної поліції у Львіській області.

У судове засідання позивач не з»явився, в позовній заяві зазначив, що просить слухати справу у його відсутності.

Відповідач інспектор Омелюх Т.А. у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про час, день та місце слухання справи, заяви по суті справи суду не подав, як і не подав відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління національної поліції у Львівській області у судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомленим про час, день та місце слухання справи, пояснення щодо позову суду не надав. На запит суду надіслав копію оскаржуваної постанови та копію рапорту інспектора Омелюха Т.А. із зазначенням повної адреси проживання позивача.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши позов, всебічно перевіривши надані по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 893307 від 20 лютого 2018 року, вбачається, що 20 лютого 2018 року інспектор поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій визнав винним ОСОБА_1 у тому, що він 20 лютого 2018 року о 11 год. 45 хв. на автодорозі Львів-Шегині М-11, 15 км під час руху транспортним засобом користувався засобами зв»язку, тримаючи їх у руці, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.п. п 2.9 (Д) ПДР України, де такі дії позивача кваліфіковано інспектором поліції за ч.2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. У постанові також є запис, вчинений від імені ОСОБА_1, як особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, у якому вказано, що з обвинуваченням він не згідний.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом. За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: за ст.77, ч.1 та ч.3 ст.85, ст.107, ч.3 ст.109, ч.3 ст.116-2, ст.134, ст.135, ст.185-3 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адмінстягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи на міці його вчинення, а не за місцем знаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Таким чином, відповідальність, передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягає.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.

Аналіз ст.251 КУпАП свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення поряд з іншими доказами може слугувати належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення інспектором Омелюхом Т.А. чи іншою відповідальною особою з цього приводу не складався, хоча ОСОБА_1 оспорив факт вчинення правопорушення, яке йому було вмінено у вину стороною відповідача.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Суд констатує, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів скоєння позивачем правопорушення, яке йому ставиться у вину оскаржуваною постановою зокрема - пояснень свідків, відеозапису на якому було б зафіксовано порушення, тощо.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв»язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вчиненого за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, а відтак позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст.122, ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Рішенням Конституційного Суду України №1-11/2015 від 26.05.2015 року, ст. ст. 72, 75, 76, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №-893307 від 20 лютого 2018 року прийняту інспектором взводу ОДДЗ бат.№2 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п»ять) гривень 00 коп.; провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП за фактом подій, які мали місце за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії БР №-893307 від 20 лютого 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5