Справа № 825/2314/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2314/17 Головуючий у І інстанції Бородавкін Ю.М. Суддя-доповідач Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії неправомірними; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з 08.08.2017 та виплатити пенсійне забезпечення з урахуванням розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, винагороди за тривалість безперервної військової служби, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, компенсації за невикористану відпустку, одноразових премій, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно довідки про доходи від 20.11.2017 року № 435. Свої вимоги обгрунтовує тим, що позивача було звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та з 08.08.2017 ГУПФ України в Чернігівській області призначено пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, відповідачем розрахунок пенсії був здійснений без врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної військової служби, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, компенсації за невикористану відпустку, одноразових премій. Зазначив, що оскільки з вказаних сум ним було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, то вони відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що, на її думку, судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

25 квітня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року є законним та обгрунтованим.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Чернігівському прикордонному загоні Державної прикордонної служби України на посаді заступника начальника штабу начальника відділу управління службою штабу Чернігівського прикордонного загону.

Наказом голови Державної прикордонної служби України від 17.07.2017 року № 723-ос позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за п. ''а'' частини 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту) з урахуванням підпункту «і» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із застосуванням пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби від 06.12.2016 № 1769-VIII» та пункту «б» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

07.08.2017 року позивача було виключено зі списків особового складу загону, всіх видів забезпечення, відповідно до наказу начальника Чернігівського прикордонного загону від 07.08.2017 № 273-ос. Вислуга років позивача становить: календарна 31 рік 00 місяців 06 днів; пільгова 00 років 09 місяців 13 днів (а.с. 14).

Із 08.08.2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років з врахуванням таких складових грошового забезпечення: посадий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби; надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя; надбавка за службу в умовах режимних обмежень; надбавка за кваліфікацію; премія.

24.11.2017 року позивач звернувся до ГУПФ України в Чернігівській області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі Довідки про доходи, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної військової служби, щомісячної додаткової винагороди, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку, одноразових премій, які, на його думку, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців (а.с. 9, 15).

Листом від 11.12.2017 року за № 4371/03/Х-12 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та зазначило, що законодавством України, що регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної військової служби, щомісячної додаткової винагороди, винагороди АТО, компенсації за невикористану відпустку, одноразових премій. Крім того, зазначені виплати не є обов`язковими щомісячними виплатами, не мають постійного характеру та не є складовими щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії (а.с. 10-13).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

В Рішенні від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Відповідно до частини третьої ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII, в чинній час виникнення спірних правовоідносин редакції (надалі Закон - № 2262), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно зі ст.ст. 1 та 2 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон № 2011-XII) військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частини другої ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 (надалі - Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів (щомісячних та одноразових, додаток №2 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: одноразова допомога на початкове обзаведення, посадовий оклад і оклад за військовим званням; винагорода за тривалість безперервної військової служби, посадовий оклад і оклад за військовим званням, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша ст. 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329 (надалі - Інструкція).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 Постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Правила виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби врегульовані Постановою № 1294 та Інструкцією.

Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово, залежно від тривалості безперервної календарної військової служби, виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби у визначених розмірах. Винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачується за місцем штатної служби за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників). У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди. Винагорода за тривалість безперервної військової служби військовослужбовцям нараховується від окладу за основною посадою, яку займає військовослужбовець на день виникнення права на винагороду, та окладу за військовим званням. При цьому посадові оклади беруться до розрахунку без підвищень, передбачених законодавством України (Розділ ХХХІІ Інструкції, додаток 25 Постанови № 1294).

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року № 889 та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.02.2016 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.

Відповідно до зазначеної вище Інструкції з 01 січня 2016 року військовослужбовцям Державної прикордонної служби України нараховується щомісячна додаткова грошова винагорода, яка складає до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обовязків за якою він допущений).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 04.06.2014 року № 158 встановлено грошову винагороду за участь в антитерористичних операціях та бойових діях (надалі - винагорода за участь в АТО). Зазначена грошова винагорода виплачується військовослужбовцям, які приймають безпосередню участь в антитерористичних операціях з 1 травня 2014 року. Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» від 20.01.2016 року № 18 передбачено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені вище виплати є видами грошового забезпечення, які відповідно вимог Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Крім того, відповідно до частини першої ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які, відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

А положеннями ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що винагорода за тривалість безперервної військової служби, матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові питання, щомісячна додаткова грошова допомога, щомісячні додаткові грошові винагороди, компенсація за невикористану відпустку і одноразові премії, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічну правову позицію викладено в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2017 року у справі № 344/9291/17, Постанові Верховного Суду України від 20.10.2015 року у справі № 559/3342/14-а, Постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15.

Як зазначалось вище, 24.11.2017 року позивач звернувся до ГУПФ України в Чернігівській області із заявою про перерахунок його пенсії, до якої ним додано Довідку військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про доходи ОСОБА_1 від 20.11.2017 року № 435 за останні 24 місяці перед місяцем звільнення (з серпня 2015 року по липень 2017 року), в якій зазначено про виплату позивачу додаткових видів грошового забезпечення як: винагорода за тривалість безперервної військової служби, матеріальна допомога на оздоровлення та соціально-побутові питання, щомісячна додаткова грошова допомога, щомісячні додаткові грошові винагороди, компенсація за невикористану відпустку і одноразові премії, із яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та які не враховані при розрахунку пенсії позивача

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, діяв у протиріч чинному законодавству України, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років з доданими до неї документами, що підтверджують розмір фактично отриманих у складі грошового забезпечення сум, які безпідставно не враховані останнім під час призначення пенсії позивачу.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

Ю.А. Ісаєнко