Справа № 804/1280/18
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Справа № 804/1280/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКононенко О. В.
за участі секретаря судового засіданняТонояна А.К.
представника позивача представника відповідача Сиротюк О. В. Семенко Т.В.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підприємством було отримано запит податкового органу №2699/10/04-36-14-06-16 від 21.02.2017р. про надання інформації (пояснень) та її документального підтвердження. На вказаний запит було надано відповідь листом від 24.02.2017р. №001, відповідно до змісту якого платник податків повідомив податковий орган про неможливість надання пояснень та їх документального підтвердженням, у зв'язку з тим, що вся первинна документація за період 2013 p., 2014 р. та по 29 жовтня 2015 року (зокрема, й та що вимагається податковим органом в запиті) вилучена, що підтверджується ухвалою від 19.10.2015 р. по справі № 183/6566/15 та протоколу обшуку. В подальшому податковим органом повідомлення платника було розцінено як не надання інформації, що відповідно до пп..78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. В ході проведення перевірки відповідачем було зроблено висновок про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 , пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст. 138 ПК України внаслідок відсутності реальності здійснення господарських операцій ПП «Партнер Хімтех» з придбання товару по ланцюгу постачання від ТОВ «Хімагромаш» та відповідно заниження податку на додану вартість за лютий 2014 p., березень 2014р., квітень 2014 p., травень 2014р. на суму 246680 грн., грудень 2016 року на загальну суму 417 528,00 грн., та заниження податку на прибуток за 2014 р. у розмірі 220012 грн. Із вказаним позивач не погоджується, оскільки первинними документами (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні), які могли були предметом дослідження проведеної на законних підставах перевірки, більш того, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а отже підтверджують здійснені витрати з придбання товарів (робіт, послуг) та право на податковий кредит по взаємовідносинам із вищезазначеним контрагентом. З огляду на викладене просить задовольнити адміністративний позов.
29.03.2018 року на адресу суду від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що у зв'язку з ненаданням документів ПП «Партнер Хімтех» на запит ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 21.02.2017 №2692/10/04-36-14-06-16 проведена позапланова невиїзна документальна перевірка підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ "Хімагромаш" за період лютий-серпень 2014 року. Щодо вилучення запитуваних первинних документів відповідач зазначає, що протоколі обшуку на стор.2 «У ході проведення обшуку виявлено» в п. 3 «Папка синего цвета «Транспортные услуги 2014» с соответствующими документами». Інших документів за 2014 рік, зокрема, первинних документів щодо поставки товару не вилучено (згідно даних ЄР ПН між ПП «Партнер Хімтек» та ТОВ «Хімагромаш» укладено договір про придбання товару «Ізостатичне зміцнення робочих лопаток 1-4 ступеню ротора турбінної частини для газотурбінної установи ГТТ-31УП. Отже, враховуючи викладене, відповідач вважає, що документи по вказаній операції повинні бути у наявності позивача. Тому, надання бухгалтерських та первинних документів є безпідставним. Крім того, ГУ ДФС у Дніпропетровській області було отримано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2016 року по справі № №592/5250/16-к (провадження №1-кп/592/349/16) (набрання законної сили 22.06.2016 року), якою було звільнено ОСОБА_1 (директора ТОВ «Хімагромаш») від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.205 КК України. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1, діючи в співучасті з невстановленими досудовим розслідуванням особами, відносно яких зареєстроване кримінальне провадження, вчинив фіктивне підприємництво, шляхом створення (реєстрації) суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаш», з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у наданні послуг іншим суб'єктам підприємницької діяльності з переводу безготівкових коштів у готівку шляхом здійснення незаконних фінансово-господарських операцій. Також означеною ухвалою визначено періоди 2013-2015 протягом яких, гр. Векшин В.Р. здійснював незаконну діяльність, в т.ч. з позивачем. Таким чином, ухвалою Ковпаківського районного м. Суми встановлені обставини щодо не проведення законної діяльності контрагентом позивача ТОВ «Хімагромаш». Встановлені обставини дають дійти до безперечного висновку про причинно-наслідковий зв'язок для позивача. В даному випадку причинно-наслідковий зв'язок слід розглядати як причина - «відсутність реальної операції» від контрагента, наслідок - відсутність послуг/товару у Позивача. Така неможливість обумовлена тим, що фіктивність створення Товариства з моменту його державної реєстрації доводить відсутність законодавчо передбаченої мети створення суб'єкта господарювання, внаслідок чого, господарські операції позивача з його контрагентом не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Системний та буквальний аналіз норм свідчить про те, що обвинувачення особи, що підписує первинні документи від імені підприємства контрагента, у вчиненні злочинів, пов'язаних з фіктивністю підприємства, навіть за умови звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав виключає належність таких документів встановленим вимогам законодавства та унеможливлює прийняття їх до податкового обліку. З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити.
Представник відповідачів у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов, з таких підстав.
Вказаною перевіркою встановлено порушення п.п.138.1.1п.138.1,138.2ст.138 Податкового Кодексу України ПП «Партнер Хімтех» занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 220 012 грн. Та п. 44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198 п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-Vl від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями) ПП «Партнер Хімтех» занижено податок на додану вартість на суму 246 680 грн., в т.ч.: лютий 2014 року - 1 008 грн.; березень 2014 року - 101 729 грн.; квітень 2014 року - 6 570 грн.; травень 2014 року - 137 373 грн.
Вирішуючи спір суд зазначає, що підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
За приписами пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
У відповідності до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
В силу пункту 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Нормами пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).
При цьому у відповідності до пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 року за №168/704. Так, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
У відповідності до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Податковим законодавством чітко визначено, що документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Як вбачається з матеріалів справи, первинні документи за господарськими операціями за спірний період було вилучено згідно протоколу обшуку від 29.10.2015 року, контролюючим органом вказані документи не досліджувались та до суду також надані не були.
Відповідно до п. 85.9. ст. 85 Податкового Кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.
Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.
У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.
Проте, вказані приписи відповідачем виконані не були.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Проте, відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа
Керуючись ст. ст. 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "Партнер Хімтех" судовий збір у сумі 4162,73 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 квітня 2018 року.

Суддя О.В. Кононенко