Справа № 810/4097/17
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м.Київ № 810/4097/17

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання Лапій М.С.,

за участю

представника позивача: Заліської І.В.

представників відповідача: Одягайло О.Ю., Чернявської О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 125220/2017/010038/2 від 06.07.2017.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що у зв'язку з імпортом товару представником позивача було подано митну декларацію для оформлення від 03.07.2017 № UA125220/2017/706111 та ряд документів для підтвердження митної вартості товару, однак митним органом було винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та збільшено розмір переплаченого мита і податку на додану вартість на загальну суму 122 456,46 грн.

На думку позивача таке рішення є неправомірним та таким, що винесене з порушення чинного законодавства України, оскільки належним чином необґрунтоване та з порушенням послідовності застосування методів для визначення митної вартості товару.

Позивач не погоджуються з рішенням відповідача, вважає його протиправними та такими, що порушують його права та обов'язки, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні та подав суду письмовий відзив на позовну заяву.

В обґрунтування своїх заперечень вказав, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, встановлено розбіжності у документах, які надані до митного оформлення та/або містять наявні ознаки підробки, а також в них були відсутні усі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості.

На думку відповідача, оскаржуване рішення є правомірним та таким, що винесено у відповідності до норм чинного законодавства України, що стосується митного оформлення товарів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2017 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду.

Ухвалою від 27.12.2017 розгляд справи розпочато за новими процесуальними правилами в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.02.2018 та за згодою учасників справи, підготовче провадження у справі було закрито та продовжено розгляд справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2016 між ТОВ «Сільпо - ФУД» та «AIMON GROUP LIMITED» (Китай) укладено контракт купівлі - продажу товарів № 1500.

Декларантом позивача була подана до митного оформлення електронну митну декларацію на товари, а саме типу IM 40 ДТ № 125220/2017/706111 товар посуд столовий/кухонний з кам'яної кераміки, що містить на своїй поверхні глазурування/покриття: - арт. 671247 чашка оливкова 350 мл. - 5472 шт., - арт. 651328 тарілка 21,5 см. - 4608 шт., - арт. 651329 миска 24 см. - 576 шт., - арт. 651330 миска 16 см. - 4608 шт., - арт. 651333 тарілка 21,5 см. - 5220 шт., - арт. 651334 миска 24 см. - 1728 шт., - арт. 651335 миска 16 см. - 5760 шт., - арт. 701395 чашка коричнева 300 мл - 2304 шт., - арт. 701396 чашка біла 300 мл. - 3456 шт., - арт. 701405 тарілка обідня 25,6 см. - 1746 шт., виробник: ХЖС (Шеньчжень) Ко., Лімітед, який надійшов на адресу ТОВ «Сільпо-Фуд» за контрактом від 17.11.2016 № 1500.

До митної декларації від 03.07.2017 № UA 125220/2017/706111 були додані такі документи (із зазначенням коду класифікатора документів під яким відповідно ідентифікуються документи у п. 44. вантажно-митної декларації): (0271) пакувальний лист від 31.03.2017; (0380) інвойс від 31.03.2017; (0705) коносамент від 13.04.2017; (0730) автотранспортна накладна (CMR) від 17.05.2017; (0861) сертифікат про походження товару від 17.04.2017; (1701) Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів ручної поклажі та багажу від 22.05.2017; (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.05.2017; (3530) страховий поліс від 19.04.2017; (4100) зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу від 17.11.2016 № 1500, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов'язаних з ним посередницьких договорів; (4200) генеральний договір добровільного страхування від 28.11.2016 № 101023480; (4301) договір морського перевезення від 07.11.2016 № 1763; (5501) інформація про позитивні результати здійснення санітарно - епідеміологічного контролю товару; (5503) інформація про позитивні результати здійснення фіто - санітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів «Ввезення в Україну дозволено», або «Транзит по Україні дозволено»); (9000) Лист про помилку № 54 від 18.05.2017; (9107) акт про взяття проб (зразків) товарів від 22.05.2017.

В подальшому, митний орган направив електронне повідомлення про те, що під час здійснення контролю встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме не підтверджене числове значення обов'язкової складової митної вартості товарів, як витрати понесені на страхування товарів, тобто розмір страхової суми, визначений страховим полісом від 19.04.2017 № 1134, не відповідає умовам п. 3.1 Генерального договору страхування від 28.11.2016 № 101023480 та значно перевищує суму інвойсу та розмір транспортних витрат. Страхова сума - 135 962,06 грн., а сума інвойсу разом з транспортувальними витратами - 555 607,58 грн. Зазначені невідповідності не містили достовірних та об'єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема витрати на фрахт та розвантажувальні послуг, тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо було підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

На підставі ч. 3 ст. 53, ст. 54 та в порядку виконання ст. 57 МК України, митний орган повідомив про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів:

оригінали контракту від 17.11.2016 № 1500 та доповнень до нього, інвойсу від 31.03.2017 № РZАМС17022А;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

виписку з бухгалтерської документації;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

копію митної декларації країни відправлення;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (товари № 1-3);

транспортні (перевізні) документи, а саме: - оригінали актів виконаних робіт та рахунок на транспортні витрати з датою передбаченою умовами контракту на перевезення; Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Листом 06.07.2017 за вихідним № 868 ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» направив такі документи: прайс-лист № б/н від 30.02.2017; комерційну пропозицію № 31/03/2017 від 31.03.2017; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною'організацією № Ц-569 від 06.07.2017; оригінал контракту від 17.11.2016 № 1500.

Відкориговано такі позиції товару: 1/1, 2/1, 3/1, так по товару 1/1 декларант визначив митну вартість 0,8 дол. США за 1 кг. митний орган скоригував цю митну вартість до 1,54 дол. США за 1 кг.; по товару 2/1 декларант визначив митну вартість 0,93 дол. США за 1 кг. Митний орган скоригував цю митну вартість до 1,54 дол. США за 1 кг.; по товару 3/1 декларант визначив митну вартість 0,91 дол. США за 1 кг. Митний орган скоригував цю митну вартість до 1,93 дол. США за 1 кг.

Сума переплати митних платежів після коригування митної вартості товару становить 122 456,46 грн.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 263 МК України декларант, з урахуванням коригувань, подав нову митну декларацію і митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію.

ТОВ «СПІЬПО-ФУД» подало кур'єрською службою заяву про визнання заявленої митної вартості товару і скасування рішення про коригування митної вартості товару вих. № УРБ 10/14-5437, разом із заявою подані такі документи для підтвердження митної вартості товару:

платіжне доручення в іноземній валюті № 1765 від 20.07.2017 про оплату товару AІMON GROUP LIMITED;

банківську виписку по рахунку ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» про оплату платіжного доручення № 1765 від 20.07.2017;

акт приймання-передачі виконаних робіт з транспортування морським перевізником від 03.05.2017;

платіжне доручення про оплату фрахту № 3869287 від 10.05.2017;

банківську виписку по рахунку ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» про оплату платіжного доручення № 3869287 від 10.05.2017;

інвойс від 31.03.2017 № FZAMC17022A;

рахунок на транспортні витрати - фрахт SHZ2118633А;

виписка з бухгалтерської документації по раніше імпортованому товару;

інвойс № FZAMC17019 від 17.03.2017;

оборотно-сальдову відомість з бухгалтерської документації ТОВ «СІЛЬПО- ФУД» про оплату товару AIMON GROUP LIMITED за платіжним дорученням № 1765 від 20.07.2017.

Однак, 09.10.2017 позивач отримало відмову митного органу у скасуванні рішення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позов.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з таких міркувань.

Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, МК України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МК України та інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За приписами ст. 49 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України, при цьому, відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України).

Відповідно до ст. VII п. 2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1594 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватись у правдивості або точності будь - якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки

Відповідно до вимого ч. 1 ст. 318 МК України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Згідно з ч. 2 ст. 334 МК України особи, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, зобов'язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до МК України та інших законів України (ч. 2 ст. 318 МК України).

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний:

здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого МК України;

на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

у випадках, визначених МК України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X МК України;

у випадках, визначених МК України та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Частиною 1 ст. 52 МК України визначено, що заявления митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 МК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, серед іншого, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МК України надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 3 ст. 335 МКУ передбачено, що разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених МК України, декларація митної вартості.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У оскаржуваному рішенні митний орган дійшов до висновку, що митна вартість імпортованого товару визначена за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2-а) не використовувався у зв'язку з відсутністю цінової інформації про ідентичні товари. Метод 2-б не використаний у зв'язку з відсутністю цінової інформації на подібні товари. Методи 2-в та 2-г не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

У своєму рішенні відповідач прийшов до висновку, що подані основні документи мають такі розбіжності: до митного оформлення надано сертифікат походження китайського товару іншої форми, ніж форми EUR - 1, передбаченої п. 5.4.4. зовнішньоекономічного контракту; у п. 11.14 розділу 11 «інші умови» зовнішньоекономічного контракту відсутні зразки факсимільних підписів; відбитки печаток продавця і покупця у зовнішньоекономічному контракті знаходяться на окремому листку, що дає можливість змінювати загалом весь текст контракту; п. 6.1. договору на перевезення № 1763 від 07.11.2016 міститься лише у англомовній редакції; прайс - лист наданий постачальником, але він не виробник товару, тому не може враховуватись; при складанні експертного висновку від 06.07.2017 № Ц-569, згідно п. 6 використовувались документи, що мають розбіжності, а у п. 9 зазначено, що контрактну вартість товару підтверджено з урахуванням цінової пропозиції виробника, проте слід зазначити, що комерційна (цінова) пропозиція від 31.03.2017 № 31/03/2017 надана іноземним контрактотримачем AIMON GROUP LIMITED, який в свою чергу не є виробником товару.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України).

Розмір страхової суми у страховому полісі від 19.04.2017 № 1134 (135 962,06 грн.) не підтверджений документально та не відповідає умовам п. 3.1 Генерального договору страхування, а саме сума інвойсу (521 090,61 грн.) перевищує страхову суму та розмір транспортних витрат (34 516,95 грн.).

Разом з тим, п.3.1. Генерального договору страхування від 28.11.2016 № 101023480 зазначено, що страхову сума встановлюється у розмірі інвойсної вартості вантажів, що планується до перевезення та запланованих витрат, пов'язаних із транспортуванням, митним оформленням, сплатою митних платежів та іншими додатковими витратами, пов'язаними із перевезенням вантажу в пункт призначення, які будуть включені у собівартість вантажу.

Тобто, страхова сума є значно меншою та не відповідає умовам Генерального договору страхування від 28.11.2016 № 101023480, що у свою чергу впливає на правильний розрахунок та визначення митної вартості товарів, оскільки до митної вартості товарів повинна бути додана страхова премія, яка у свою чергу розраховується з розміру страхової суми.

Відповідно до п. 7 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до гни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме витрати, що понесені покупцем на страхування цих товарів.

Крім того, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної артості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що їдцаються обчисленню (п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України), однак, під час аналізу товаросупровідних документів, а саме зовнішньоекономічного договору (контракту) від 17.11.2017 № 1500, укладеним між AIMON GROUP LIMITED, 6/F KAM SANG BUILDING, 257 DES VOEUX ROAD, CENTRAL, SHEUNG WAN, HONG KONG, P.R. CHINA (постачальник) а ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» (покупець), митним органом було також виявлено ряд певних розбіжностей, а саме до митного оформлення подано зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів ід 17.11.2016 № 1500, який укладений між позивачем та AIMON GROUP LIMITED, юридичною особою, яка знаходиться та діє згідно законодавства Китаю.

Проте п.п. 5.4.4 п. 5.4 Розділу 5 даного Контракту передбачено, що постачальник разом із товаром має передати покупцю визначений пакет документів, серед яких Сертифікат про походження форми EUR-1. Варто зазначити, що такий сертифікат видається лише у випадку поставки товарів походженням з ЄС, тобто такими, що були вироблені в країнах Європейського Союзу.

Пунктом 7.2. розділу 7 цього ж Контракту передбачено, що товари мають відповідати стандартам та нормам Європейського Союзу для таких товарів.

Пунктом 11.14. договору передбачене право сторін використовувати факсимільне відтворення підпису уповноважених представників, згідно наведених прикладів, проте зразки підписів в договорі відсутні.

Одночасно з цим розбіжності також містяться і в договорі перевезення № 1763 від 07.11.2016, а саме в російськомовній частині відсутня інформація щодо надання розрахунку за фрахт та послуги розвантаження у день прибуття судна, що передбачено англомовною версією договору.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, з поданих документів неможливо потвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів (перший метод - за ціною договору (контракту) та документи, що мають підтверджувати митну вартість товарів, містять розбіжності, а отже, митний орган, під час контролю за правильністю визначення митної вартості товарів вправі вимагати додаткові документи.

Керуюсь ч. 2 та ч. 3 ст. 52, ч. 3 ст. 53, ст. 54 МК України для отримання додаткових відомостей про правильність зазначення митної вартості, відповідачем 23.05.2017 було надіслано електронне повідомлення декларанту для надання додаткових документів, необхідних для підтвердження явленої митної вартості, а саме оригінал контракту від 17.11.2016 № 1500 та доповнення до нього; оригінал інвойсу від 31.03.2017 № FZAMC17022A; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; транспортні (перевізні) документи, а саме: оригінали актів виконання робіт, рахунок на транспортні витрати з датою передбаченою умовами контракту на перевезення та виписку з банку про його оплату.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Позивачем було надано додаткові документи, однак документи, які вимагав митний орган було надано не в повному обсязі, а саме митна декларація країни відправлення; оригінал інвойсу від 31.03.2017 № FZAMC17022A; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару.

Також позивачем додатково було надано прайс - лист, комерційну пропозицію, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Ц-569 від 06.07.2017 та оригінал контракту.

Прайс - лист за своїм визначенням - це довідник цін на товари підприємства - виробника, сформований виробником та адресований невизначеному колу покупців, отже даний документ не може бути належним підтвердженням ціни ввезеного товару, оскільки в ньому прописано, що певний товар продається за певних умов поставки лише у певний регіон за відповідну ціну, що звужує коло покупців і обмежується регіоном та умовами поставки, прайс - лист суперечить положенням Генеральної угоди з тарифів і торгівлі та не може бути об'єктивним підтвердженням заявленого рівня митної вартості товарів.

Крім того, прайс - лист виданий не виробником товару, як зазначено у п. 6 ч. 3 ст. 53 МК України не може вважатися підтверджуючим документом.

Також судом встановлено, що на підставі ч. 4 ст. 57 МК України з позивачем проведено процедуру консультації, що передує застосуванню другорядних методів та проводиться з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Крім того, варто зазначити, що оскільки відповідно до ч. 6 ст. 55 МК України консультація у письмовому вигляді проводиться лише на вимогу декларанта, а такої вимоги не було заявлено, то у спірному випадку консультація здійснювалася в усному порядку.

Суд звертає увагу, що п. 2 загального вступного коментарю до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, обмін інформацією є необхідним, оскільки імпортер може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних імпортних товарів, якої безпосередньо немає в митної адміністрації в пункті ввезення. Також, митна адміністрація може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних товарів, якої безпосередньо немає в імпортера. Процес консультацій між двома сторонами дозволить обмінятися інформацією за умови дотримання вимог комерційної конфіденційності для визначення належної основи визначення вартості для митних цілей.

Таким чином, вся інформація надається позивачем на добровільній основі, якщо вона у нього є.

Інформація, яка наявна у митниці повідомляється декларанту або уповноваженій ним особі лише за умови дотримання конфіденційності, оскільки відповідно до ст. 11 МК України визначено, що органи доходів та зборів несуть відповідальність за поширення інформації, що стосується державної митної справи, отримана органами доходів і зборів.

При цьому, інформація щодо підприємств, громадян, а також товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються ними через митний кордон України, що збирається, використовується та формується органами доходів і зборів, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для інформації з обмеженим доступом та може надаватися лише у знеособленому вигляді.

Щодо тверджень позивача про порушення митним органом послідовності застосування методів визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Основний метод (ст. 58 МК України - за ціною договору (контракту) щодо ідентичних товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв'язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Другорядний метод 2-а (ст. 59 МК України - за ціною договору щодо ідентичних товарів). У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

В даному випадку у митного органу та декларанта була відсутня інформація щодо митного оформлення ідентичних товарів за ціною договору, що не давало змогу застосувати другорядний метод (2-а) визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Другорядний метод 2-б (ст. 60 МК України - за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.ст. 58 і 59 МК України, за митну вартість береться прийнята митним, органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари, однак в даному випадку за відсутності інформації щодо митних оформлень за ціною договору щодо подібних товарів, застосування даного методу є неможливим.

Другорядний метод 2-в (ст. 62 МК України - на основі віднімання вартості). У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень ст.ст. 58 - 61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та ст. 63 МК України може бути зворотною.

У разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, певних компонентів, передбачених ст. 62 МК України.

У такому випадку застосування даного методу передбачає наявність усіх складових, що мають бути документально підтверджені, чого у спірному випадку немає, оскільки позивачем не надавалась калькуляція виробника товару.

Другорядний метод 2-г (ст. 63 МК України - на основі додавання вартості (обчислена вартість). Для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Така інформація не була надана декларантом, а також митний орган не володіє такою інформацією щодо складових вартості, тому використання вказаного методу неможливе.

Другорядний метод 2-ґ (ст. 64 МК України - резервний метод). У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58 - 63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ/ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях.

Як вбачається з матеріалів справи у Київської митниці ДФС була наявна інформація для застосування другорядного методу 2-ґ (резервного методу) відповідно до ст. 64 МК України.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості:

товару № 1 митна декларація № UA110180/2017/403316 від 26.04.2017, оформлена на товар - посуд кухонний з кам'яної кераміки, країна виробництва - Китай, рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 1,54 дол. США, а митна вартість заявлена декларантом оцінюваних товарів дорівнює - 0,80 дол. США;

товару № 2 митна декларація № UA10180/2017/403316 від 26.04.2017, оформлена на товар - посуд кухонний з кам'яної кераміки, країна виробництва - Китай, рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 1,54 дол. США, а митна вартість заявлена декларантом оцінюваних товарів дорівнює - 0,94 дол. США;

товару № 3 митна декларація № UA110150/2017/208701 від 07.06.2017, оформлена на товар - посуд кухонний з кераміки, глазурований, країна виробництва - Китай, рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 1,93 дол. США, а митна вартість заявлена декларантом оцінюваних товарів дорівнює - 0,91 дол. США.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність своїх дій при коригуванні митної вартості товарів, що заявлені позивачем, оскільки документи, які подавались мають явні розбіжності.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 28 лютого 2018 р.