Справа № 806/683/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м.Житомир справа № 806/683/18

категорія 5.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О. В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача Дубчак М. В.,

представник третьої особи: Чемерис О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітет Житомирської міської ради, третя особа: Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування п. 23 Додатку 2 Рішення №32 від 17.01.2018,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітет Житомирської міської ради, третя особа: Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати п. 23 Додатку 2 Рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 32 від 17 січня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 січня 2018 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення № 32 "Про демонтаж тимчасових споруд, обладнання, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Житомирі". Додатком № 2 вказаного рішення затверджено перелік самовільно розміщених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Житомирі, що підлягають демонтажу. ОСОБА_4, вважає, що рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 32 грубо порушує її право на здійснення підприємницької діяльності, право на участь у місцевому самоврядуванні та прийняте з перевищенням повноважень наданих законодавством. Позивач зазначає, що над магазином, в якому вона здійснює підприємницьку діяльність, не розміщено жодних конструкцій засобів зовнішньої реклами - лише вивіска, яка відповідає вимогам ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу".

Ухвалами Житомирського окружного суду від 12 лютого 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та відмовлено у забезпеченні позову.

28.02.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву виконавчого комітету Житомирської міської ради, за змістом якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22 березня 2018 року, в судовому засіданні, було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє позовних вимог, Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи проти задоволення позову в повному обсязі заперечували.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши письмові докази матеріалів по справі, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 01.06.2017 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 було укладено договір оренди приміщення № 01/06-О17, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 120,8 кв. м., для здійснення позивачем підприємницької діяльності.

На фасаді вказаного приміщення позивач розмістив вивіску з написом "Євро секонд хенд".

Актом обстеження фасаду магазину від 09.10.2017 при візуальному обстежені фасаду вбудовано-прибудованого приміщення магазину непродовольчих товарів, розташованого на 1 поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на предмет розміщення засобів зовнішньої реклами, встановлено, що рекламні засоби розміщенні самовільно, а саме: щит орієнтованими розмірами - 17,0 м. х 0,85 м. та банер орієнтованими розмірами - 6,0 м. х 3,0 м. ("Євро секонд хенд"), які виконані у вигляді двох окремих елементів. Площа поверхні цих рекламоносіїв складає 32,45 м., що перевищує 3 кв. м., також встановлено, що дозвіл на розміщення вказаних рекламних засобів не видавався.

Відповідно додатку № 2 рішення виконавчого комітету Житомирської області № 32 від 17.01.2018 затверджено перелік самовільно розміщених спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Житомирі, що підлягають демонтажу.

Згідно п. 23 додатку № 2 рішення вирішено демонтажувати рекламні засоби на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю відомостей про наявність дозвільної/погоджувальної документації на розміщення об'єктів відповідно до законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про благоустрій населених пунктів", "Про рекламу", постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 "Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами".

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 № 270/96-ВР реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, а зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Нормами ч. 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України "Про рекламу" розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Положеннями ч. 6 ст. 9 вказаного Закону встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМ України від 23.12.03 року № 2067 (далі - Правила):

- спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами;

- вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Таким чином, інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб'єктом, не є рекламою у розумінні частини 7 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України "Про рекламу", оскільки підпадає під визначення "вивіска" чи "табличка".

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_1, наявна вивіска з написом "Євро секонд хенд".

Таке позначення є знаком для товарів та послуг, яке належить ОСОБА_6, який зареєстрований відповідно до норм чинного законодавства у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг, що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів та послуг №124346 від 10.06.2010 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

Листом Державного комітету України з питань регулятивної політики та підприємництва від 13.10.2010 року № 130096, зазначено, що у разі, якщо на фасаді будівлі, яке займає суб'єкт господарювання, та/або біля входу (в'їзду) в нього розміщена інформаційна вивіска, інформація, на якій не містить закликів до придбання товарів чи надання послуг або іншої інформації, призначеної сформувати, або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес у відношенні такої особи, або товару (послуги), така інформація, не є рекламою.

Суд зазначає, що вивіска "Євро секонд хенд", містить інформацію про належний позивачу знак для товарів та послуг, а тому зазначена вивіска підпадає під поняття "вивіска", чи "табличка", які визначені у ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу", у зв'язку з чим відповідач безпідставно розцінив дану вивіску, як рекламу.

Законодавством України, не передбачено отримання будь-якої дозвільної документації на розміщення вивіски, чи таблички з інформацією про зареєстровані знаки для товарів і послуг, а тому, посилання відповідача у своїх письмових запереченнях на порушення позивачем частини 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", є протиправним та суперечить діючому законодавству.

Суд зазначає, що у відповідача виникла підміна понять "реклама" та "вивіска" чи "табличка", так до об'єкта, який підпадає під визначення "вивіска" застосовані ознаки, які необхідні для розміщення "реклами", а саме наявність дозвільних документів для розміщення.

Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу можливість застосувати до об'єкта "Євро секонд хенд" поняття "вивіска" і застосувати ознаку визначену пп. 4 п. 48 Правил площа поверхні вивіски чи таблички не повинна перевищувати 3 кв. метри і у разі не відповідності зазначеній нормі винести рішення щодо демонтажу вивіски чи таблички відповідно до пп. 2 п. 48 Правил за невідповідність розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначені, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам.

Крім того, суд зауважує, що встановлення невідповідності пп. 4 п. 48 Правил не може встановлюватися візуально, без відповідних замерів.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За нормами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, слід стягнути з виконавчого комітету Житомирської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправним п. 23 Додатку 2 Рішення №32 від 17.01.2018 Виконавчого комітету Житомирської міської ради (майдан ім. С. П. Корольова, 4/2, м. Житомир, 10014), ) та скасувати його.

Стягнути з Виконавчого комітету Житомирської міської ради (майдан ім. С. П. Корольова, 4/2, м. Житомир, 10014), ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.С. Токарева

Повне судове рішення складене 02 травня 2018 року