Справа № 759/3584/17
Суддя: Сенько М. Ф.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3584/17

пр. № 2-а/759/16/18

05 березня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сенька М.В.

при секретарі Фещук Т.С.

за участю:позивача ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, відповідача Скурського А.П., представника відповідача Поліщука П.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Національної поліції України Скурського Андрія Петровича, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом до відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.01.2017 року відносно нього інспектором патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Національної поліції України Скурським А.П. було винесено постанову серії АР № 771138 про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у розмірі 255 грн. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Зазначає, що 31.01.2017 року він не керував транспортним засобом ДЕУ, д.н.з АА 0964ОС, рухався по трасі Нове шосе у м. Буча, та перетнувши переривчасту лінію дорожньої розмітки, здійснив поворот ліворуч на зупинку біля магазину. Висадив пасажирів, побачив автомобіль патрульної поліції, зупинився. До нього підійшли двоє працівників поліції, не представившись почали звинувачувати у порушенні ПДР. Та в результаті склали оскаржу вальну поставу.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення АР № 771138 від 31 січня 2017 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник позивача позовні вимоги підтримав а також просив стягнути судові витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 4345,00 грн.

Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову заперечував з підстав його необґрунтованості.

Представник відповідача просив відмовити в задоволені позову з підстав його безпідставності, та необґрунтованості, надавши про це до суду відзив (а.с.39-41).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції до суду не з'явився про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а відтак суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідившии матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31.01.2017 року щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за те, що він перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с. 15).

Спір виник з тих підстав, що позивач вважає оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, необґрунтованою і незаконною, оскільки вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, так, як в матеріалах відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: пояснень свідків або відео чи фото фіксації правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Скурським А.П., як суб'єктом владних повноважень, дії якої оскаржуються позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи автомобілем не виконав вимогу забороненого знаку 1.1, чим порушив Правил дорожнього руху.

Інших доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху суду не надано, не надано також пояснень свідків, фото чи відео фіксації правопорушення, не відображено локалізацію місця руху автомобіля.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Оскільки оскаржувана постанова винесена щодо адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що виноситься за скороченою процедурою (без складання протоколу), вона обов'язково повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки це єдиний доказ по даній категорії справ, яким може бути підтверджено вчинення особою правопорушення, а постанова виступає свого роду доказом вчинення правопорушення.

Проте, оскаржувана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тобто вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та винесена за відсутності будь-яких доказів вчинення особою правопорушення, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу на те, що відсутність у оскаржуваній постанові вказаних відомостей (відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис), які є обов'язковими в силу приписів ст. 283 КУпАП, свідчить про її невідповідність вимогам закону (незаконність) та недопустимість в даному випадку як доказу вчинення правопорушення.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню в цій частині.

Що стосується вимог про стягнення судових витрат на оплату юридичних послуг, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 , 2 , 3 ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

ВССУ у справі №6-32389ск15 та ВССУ від 14.09.2016 у справі 537/3062/15-ц) зазначив, що склад та розмір таких витрат є предметом доказування у справі. Доказами витрат є: договір доручення або про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Можуть бути також стягнуті витрати на правову допомогу, які понесені стороною і у разі вчинення дій поза судовим засіданням, але у конкретній справі, що розглядається судом.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 4345,00 коп. представником позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 14.03.2017 (а.с. 26), договір про надання правової допомоги від 12.02.2018 р. довідка-розрахунок гонорару адвоката, копію акту № ОУ-000064 здачі -прийняття робіт (наданих послуг) від 08.09.2017 року, копію акту № ОУ-000086 здачі -прийняття робіт (наданих послуг) від 14.12.2017 року, копію квитанції від 19.09.2017 р. на суму 2345,00 грн., копію квитанції від 14.12.2017 р. на суму 2000,00 грн., ордер серії КС № 374956, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4216/10.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що вказані витрати не підлягають стягненню, оскільки позивачем не доведено обставин надання йому адвокатом правової допомоги саме за даною справою та обставин здійснення ним оплати послуг по наданню правової допомоги в зазначеному розмірі саме в якості оплати послуг адвоката, по даній справі. Копія квитанцій від 19.09.2017 р. на суму 2345,00 грн., та копія квитанції від 14.12.2017 р. на суму 2000,00 грн. як оплата гонорару позивача не приймається до уваги, оскільки операція була здійснена, згідно до актів № ОУ-000064 здачі -прийняття робіт (наданих послуг) від 08.09.2017 року та акту № ОУ-000086 здачі -прийняття робіт (наданих послуг) від 14.12.2017 року за рахунком № СФ-000064 від 08.09.2017 р., та рахунком № СФ-000087 від14.12.2017 р., які відсутні у матеріалах справи та не надавались для огляду у судовому засіданні.

Таким чином, в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити. Керуючись ст. ст.19, 62 Конституції України, ст. 122, 251 КУпАП, ст.ст. 72,77, 74, 241-246, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Національної поліції України Скурського Андрія Петровича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову серія АР № 771138 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 31 січня 2017 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної поліції Національної поліції України Скурськом Андрієм Петровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

В задоволені іншої частини вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.