Справа № 461/2130/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2130/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної службипро скасування постанови,

встановив :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0980/20900/17 від 19.05.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ст.485 МК України.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його, як директора ТОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ», визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 146 032,26 гривень. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, виклики на розгляд надсилались не за адресою його проживання, так як ще 29.12.2015 року він звільнився з ТОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ», яке є припинено ще з 28.04.2017 року. Крім того, на момент винесення оскаржуваної постанови, вийшли строки накладення адміністративного стягнення, оскільки підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стали відомості щодо виявленого правопорушення у доповідній записці від 28.10.2016 року, однак оскаржувана постанова винесена лише 19.05.2017 року, тобто більш ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Також, позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, так як жодних документів для митного оформлення він особисто не подавав, жодних відомостей у митну декларацію не вносив. Так, між ТОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» та ТОВ «ЗАХІДБРОКСЕРВІС» було укладено договір про надання митно-брокерських послуг у відповідності до умов якого, виконавець зобов'язався представляти інтереси замовника в митних органах України та здійснювати декларування вантажів. Тобто, саме брокер був відповідальним за митне оформлення та достовірність внесених до митної декларації даних. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду відзив на позов, згідно якого позов заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Суд ухвалив, розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Постановою в справі про порушення митних правил №0980/20900/17 від 19.05.2017 року керівника ТОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено штраф у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, на суму 146 032,26 грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме надав до оформлення органу доходів і зборів, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів документи, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару /а.с.9-11/.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.459 МК України, суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Одночасно, частиною 5 ст.266 МК України передбачено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суб'єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей.

Як видно з матеріалів справи, 23.05.2016 року між ТОВ «ЗАХІДНАФТОГАЗ» та ТОВ «Західброксервіс»було укладено договір про надання митно-брокерських послуг, у відповідності до умов якого, виконавець зобов'язався представляти інтереси замовника в митних органах України та здійснювати декларування вантажів /а.с.13-15/.

Згідно п.2.1 договору, виконавець в межах своєї компетенції за дорученням замовника представляє інтереси замовника в митних органах та виконує всі необхідні дії пов'язані з підготовкою ВМД, пред'явленням митному органу документів та вантажу для проведення митного оформлення.

Таким чином, саме брокер був відповідальним за митне оформлення та достовірність внесених до митної декларації даних.

При цьому, як видно з матеріалів справи та встановлено судом, безпосередньо ОСОБА_1 жодних документів для митного оформлення до Львівської митниці ДФС не подавав та жодних відомостей у митну декларацію не вносив.

Більше того, ОСОБА_1 ще 29.12.2015 року звільнився з ТОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» та останнє (юридична особа) припинено 15.05.2017 року, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 та інформацією про юридичну особу /а.с.16-19, 24-26/.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_1 перебував на посаді директора ТОВ «ЗАХІДНАФТОГАЗ» не може свідчити про наявність в його діях складу адмнінстративного правопорушення.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту даної статті випливає, що, у постанові повинно бути обґрунтовано і вмотивовано юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов'язана з повним, всебічним і об'єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

При цьому, як видно з оскаржуваної постанови, у такій по суті зазначається лише про встановлення факту порушення митних правил, однак не зазначено на підставі яких саме доказів митних орган дійшов висновку в винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тобто така постанова належно не мотивована.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Крім того, з матеріалів справи видно, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.23/, однак повідомлення останньому Львівською митнецею ДФС направлялись за адресою: м.Рівне, вул.Петра Могили, 25, а сааме за адресою місцезнаходження ТОВ «ЗАХІДНАФТОГАЗ», директором якого на той час він уже був. Тобто, в порушення вимог ст.ст.494, 498 МК України, митним органом було порушено права позивача, зокрема останньому не вручено копії протоколу про порушення митних правил, не надано можливості надати пояснення, не забезпечено права бути присутнім при розгляді справи про порушення митних правил.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає, що провадження у справі №0980/20900/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.485 МК України слід закрити.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України в справі №0980/20900/17 від 19.05.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.485 МК України.

Провадження у справі №0980/20900/17 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.485 МК України закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий

суддя: Стрельбицький В.В.