Справа № 404/6220/16-а (2-а/404/1245/16)
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

Київ

справа №404/6220/16-а (2-а/404/1245/16)

адміністративне провадження №К/9901/44910/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Анцупової Т.О., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Гімона М.М., Чумака С.Ю., Юрко І.В. від 07.02.2017 у справі №404/6220/16-а (2-а/404/1245/16) за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В вересні 2016 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі - Кіровоградське ОУПФУ) від 26.07.2016 року № 5039 щодо відмови у призначенні їй пенсії за вислугу років; зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року) з 21.07.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного заробітку.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року скасовано постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 листопада 2016 року та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII суттєво звужено право позивача на пенсію за вислугу років, а згідно ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав особи не допускається.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії порядок призначення пенсій прокурорам врегульовано Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII .

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Судами встановлено, що позивач звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії 21 липня 2016 року.

Тобто, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) стаж за вислугу років - 22 роки 6 місяців; б) стаж на посадах прокурорів - не менше 12 років 6 місяців.

Стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Позивач вважає, що Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII суттєво звужене його право на пенсію за вислугу років.

У період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, яка діяла до 01.10.2011 року пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Пенсії призначались в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшувалась на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Разом з тим, станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній передбачений чинним на той час законом стаж роботи.

Відтак, у період дії статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII, у редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, позивач не набула права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову та скасував судове рішення суду першої інстанції, оскільки права на призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII у редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року позивач не набула.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

_______________

________________

_________________

А.Ю. Бучик

Т.О. Анцупова

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду