Справа № 2а-3816/10/0470
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року Справа № 2а-3816/10/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Стогній К.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Резніков Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2017 року прийнято до провадження дану адміністративну справу, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (том 13 а.с. 66).
Відповідно до приписів статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив. Судом встановлено, що правонаступником Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області є Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, що є підставою для заміни відповідача у справі.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 12.03.2018 року, здійснено заміну первісного позивача фізичну особу-підпиємця ОСОБА_1 на ОСОБА_1.
У судовому засіданні 05.03.2018 року позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі, скасувавши податкові повідомлення-рішення № 000501701/0 від 23.09.2009 р. та № 000511701/0 від 23.09.2009 р.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у період з 21.08.2000 року по 24.01.2017 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець; на час проведення перевірки перебувала на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Державної податкової адміністрації України, в тому числі як платник податку на додану вартість.
Судом встановлено, що у період з 10.08.2009 р. по 07.09.2009 р., на підставі направлення від 10.08.2009 р. № 376, п.1 ст.11, ч.1 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Державної податкової адміністрації України проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 р. по 30.06.2009 р. за результатами якої складено акт №173/1701/НОМЕР_1 від 10.09.2009 р. (том 1 а.с. 21-31).
Перевіркою встановлено порушення:
На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом винесено:
Правомірність винесених Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Державної податкової адміністрації України податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Досліджуючи взаємовідносини ФОП ОСОБА_1, перевіряючи наявність у позивача необхідних первинних документів за господарськими операціями з метою визначення витрат, а також встановлення зв'язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку, та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову вітність підписують керівник та бухгалтер підприємства (стаття 10 вказаного Закону).
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Оподаткування доходів, одержаних протягом календарного року фізичними особами, зареєстрованими в установленому порядку як суб'єкти підприємницької діяльності без створення юридичної особи, від здійснення підприємницької діяльності регулюється розділом четвертим Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" із змінами та доповненнями, та Інструкцією про прибутковий податок з громадян, розробленої на виконання вимог статті 23 Декрету, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року № 12.
Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" та Інструкції оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням у відповідному звітному періоді (кварталі, календарному році) доходу.
До складу витрат, безпосередньо пов'язаних із одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно із Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств". Валові витрати, пов'язані з провадженням підприємницької діяльності фізичної особи, включають витрати, визначені статтями 5 та 8 цього Закону з урахуванням відповідних обмежень i особливостей, зокрема щодо фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
До складу валових витрат включаються, зокрема: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.
Згідно з додатком № 7 до Інструкції про прибутковий податок з громадян до складу витрат фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, зареєстрованої як платник ПДВ, включаються суми ПДВ, внесені до бюджету. Не включаються до валових витрат i валового доходу суми ПДВ, що входять до ціни придбаних та проданих товарів (робіт, послуг).
У відповідності до пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної іни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою унктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) а послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій:
- або дата списання коштів з банківського рахунку платника одатку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - у разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;
- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду (підпункт 7.7.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість2).
Позивачем зазначалось, що витрати на товар, придбаний за накладною від 04.09.2007 р. №09/21/82, виданою продавцем ТОВ "Солярис-ДМ", безпосередньо пов'язані з продажем такого товару покупцю - ПП "Анта" за накладною від 04.09.2007 р. № 5248.
Судом встановлено, що 28.09.2009 р. ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська проведено невиїзну перевірку ПП "Анта" щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ФОП ОСОБА_1 за період з 01.02.2007 р. по 28.02.2007 р., за результатом якої складено довідку № 541/233/30941063 від 28.09.2009 р.
Згідно висновку вказаної довідки, перевіркою ПП "Анта" встановлено відображення в податковому обліку результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від ФОП ОСОБА_1, яке мало правові відносини з платником податків.
Зі змісту даної довідки вбачається, що згідно листа ПП "Анта" транспортування металопрокату здійснювалось субпідрядником ПП "Анта" та за його рахунок.
Також, судом встановлено, що 07.07.2008 р. між ТОВ "Нью Ленд Групп" та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 20/07, в рамках якого ТОВ "Нью Ленд Групп" надано послуги з перепродажної підготовки металопродукції, а саме: виготовлення в рельсах отворів під болтові з'єднання, що підтверджено актом виконаних робіт № 1 від 31.08.2008 р., податковою накладною № 083128 від 28.08.2009 р. на суму 9504,00 грн.
Судом встановлено, що 25.09.2009 р. ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська проведено невиїзну перевірку ТОВ "Нью Ленд Групп" щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ФОП ОСОБА_1 за серпень 2008 року, за результатом якої складено довідку № 657/233/35543157 від 25.09.2009 р.
Згідно висновку вказаної довідки, перевіркою ТОВ "Нью Ленд Групп" встановлено відображення в податковому та бухгалтерському обліку результатів господарських відносин відповідно до відомостей, отриманих від ФОП ОСОБА_1, яка мала правові відносини з платником податків.
Зі змісту даної довідки вбачається, що транспортування товару проводилось - виконано роботи по передпродажній підготовці металопрпокату.
Судом встановлено, що у період січень-лютий 2007 року ФОП ОСОБА_1 придбано металопродукцію (куток, листи в асортименті, швеллер тощо) загальною вагою 624,615 тон. Позивачем зазначлось, що металопрокат щодо якого за договором № 06/01 від 10.01.2007 р., укладеним з ПП "Анта" здійснювалась передпродажна підготовка, був реалізований позивачем МЧП "Ларго" за договором № 17/02 від 17.02.2007 р., а металопрокат, щодо якого за договором №20/07 від 07.07.2008 р., укладеним з ТОВ "Нью Ленд Групп" здійснювалась передпродажна підготовка, був реалізований позивачем ТОВ ТПК "Буран", згідно накладної № 569 від 11.08.2008 р., що підтверджує зв'язок витрат позивача з його господарською діяльністю. Тобто витрати на передпродажну підготовку металопрокату, безпосередньо пов'язані з отриманням доходу від його реалізації.
Наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», розкривають зміст господарської операції, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі та отримання реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону та підтверджують факт наявності господарських взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з наведеними контрагентами.
Слід зазначити, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів.
За умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Отже, понесені ФОП ОСОБА_1 витрати з передпродажної підготовки металопрокату, зважаючи на вид господарської діяльності - продаж металопрокату, правомірно відображені ФОП ОСОБА_1 при формуванні валових витрат, що безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, що вказує на хибність тверджень відповідача про неможливість включення до складу витрат придбання товару у ТОВ "Солярис-ДМ", відповідно до податкової накладної № 09/21/82 від 04.09.2007 р., за якою не здійснено розрахунок.
Окрім того, слід зазначити, що ні Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" ні Декрет Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992 "Про прибутковий податок з громадян" не встановлюють обмежень з включення до витрат, нарахованих у зв'язку з придбанням товару, витрат, до їх оплати.
Щодо висновків відповідача про включення позивачем до валових витрат 385,77 грн. у 2007 році, які не підтверджені будь-якими первинними документами, суд вказує, що контролюючим органом в обгрунтування даного виявленого порушення не надано відповідних доводів та пояснень, що унеможливлює дослідження правомірності такого висновку; не визначено у складі яких саме витрат платника встановлено таку розбіжність.
Представником позивача пояснено, що на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_1 за 2007 рік надійшло 7324272,20 грн., у тому числі доплата за товар, поставлений у 4 кварталі 2006 році, а саме: 3088,40 грн. від ТОВ «Техсервіс-восток», 460,00 грн. - від ДП завод «Муссон-точ».
Отже, за період 4 квартал 2006 року та 2007 рік задекларований ФОП ОСОБА_1 валовий дохід складає 7702155,26 грн., в той час як отримано коштів на розрахункові рахунки на суму 7701642,78 грн., що вказує на відсутність факту заниження задекларованого доходу ФОП ОСОБА_1
Встановленими обставинами підтверджено суму понесених ФОП ОСОБА_1 витрат, з огляду на що висновок контролюючого органу про завищення витрат та заниження оподатковуваного доходу фізичних осіб за перевіряємий період є хибним.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
За сукупності викладених обставин, оскільки порушення ФОП ОСОБА_1 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 р. «Про прибутковий податок з громадян», п.п.7.2.8 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3 п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, податкові повідомлення - рішення № 000501701/0 від 23.09.2009 р. та № 000511701/0 від 23.09.2009 р. є такими, що прийнято відповідачем протиправно, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.
На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини та аналіз чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 12 березня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення суду у повному обсязі здійснено 22 березня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.
Керуючись ст. 242-243, 245-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Скасувати податкові повідомлення-рішення № 000501701/0 від 23.09.2009 р. та № 000511701/0 від 23.09.2009 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 березня 2018 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили З оригіналом згідно Помічник судді С. В. Прудник А.О. Мединська