Справа № 810/3256/13-а
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м. Київ № 810/3256/13-а

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України» (далі - позивач) з позовом до Державна податкова інспекція у Вишгородському районі Київської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.01.2013 № та №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2013 у задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2014 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» задоволено.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2013 скасовано та постановлено нову, якою позовні вимоги Дочірнього підприємства «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області № , № від 17.01.2013.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2016 касаційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задоволено частково.

Скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 липня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

20.05.2016 адміністративна справа №810/3256/13-а надійшла на адресу Київського окружного адміністративного суду та в результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського окружного адміністративного суду передана на розгляд судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2016 прийнято адміністративну справу №810/3256/13-а до провадження судді Кушнової А.О. та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПІ у Вишгородському районі Київської області Державної податкової служби було проведено планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з питань дотримання податкового законодавства у період з 01.01.2009 по 31.12.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2011, за результатами якої складено акт перевірки від 19.06.2012 №902/22-00/05423018.

На підставі акта перевірки від 19.06.2012 №902/22-00/05423018 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.01.2013 № та №.

Позивач зауважив, що в акті перевірки податковий орган дійшов висновку про те, що Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було занижено податок на прибуток підприємства на суму 5485351,60 грн. та занижено податок на додану вартість на суму 1776776,95 грн.

Позивач зазначив про помилковість висновків податкового органу про сплив строку позовної давності щодо стягнення кредиторської заборгованості на суму 32862,49 грн. за 2010 рік та на суму 327904,23 грн. за 2011 рік та необхідності її включення позивачем до складу доходів Дочірнього підприємства «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за відповідні періоди, оскільки, на думку позивача, позовна давність переривалась, та за правилами ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починався заново.

Щодо висновків податкового органу про нікчемність правочинів між позивачем та його контрагентами, ТОВ «Технолізинг ЛТД» та ТОВ «Снайпер Медія», то позивач вважає таку позицію необґрунтованою та безпідставною, оскільки на день проведення перевірки було відсутнє судове рішення про нікчемність таких правочинів, а реальність проведення господарських операцій підтверджується відповідними первинними документами.

Позивач вказав на те, що в межах експертного висновку від 09.09.2011 №1517, на який посилається податковий орган в акті перевірки, жодним чином не досліджувались первинні документи ТОВ «Снайпер Медія», в тому числі і по взаємовідносинах з ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Окрім того, позивач зауважив, що відповідач не може обґрунтовувати порушення платником податків вимог законодавства лише даними програмного забезпечення «Системи автоматизоване співставлення податкового органу та зобов'язань у розрізі контрагентів, декларацій по податку на додану вартість» за умови відсутності посилання на конкретні первинні документи.

У зв'язку з цим, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідач позов не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Крім того зазначив, що посадові особи податкового органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог законодавства, що свідчить про заниження позивачем грошових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток.

В судових засіданнях 07.02.2017, 14.03.2017 представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях 07.02.2017, 14.03.2017, 19.04.2017, 15.06.2017, 20.07.2017, 12.09.2017 проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги клопотання позивача про розгляд справи у відсутність його представника, протокольною ухвалою суду від 12.09.2017 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №810/3256/13-а в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 05423018) зареєстроване в якості юридичної особи 17.04.2002 за адресою: 07335, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №096085 (том 1, а.с. 163).

У період з 26.04.2012 по 12.06.2012, на підставі направлень від 26.04.2012 №65/22-01, №66/22-01, №64/22-0, 67/22-0, №68/17-1 та наказу від 17.04.2012 №8 ДПІ у Вишгородському районі, згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, працівниками ДПІ у Вишгородському районі відповідно до плану-графіка проведена планова виїзна перевірка ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні Дороги України» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2011, за результатами якої складено акт перевірки від 19.06.2012 №902/22-00/05423018 (далі - акт перевірки) (том 1, а.с. 25-132).

В акті перевірки відповідач зазначив, що позивач не включив до складу валового доходу отриманий дохід від кредиторської заборгованості по рах.631, термін позовної давності якої закінчився, по таким контрагентам як Ореол-1 Васильківська філія на суму 2318,56 грн. (за IV квартал 2010 року) та Скандік Тракт на суму 30543,93 грн. (за IV квартал 2010 року), що загалом становить 32862,49 грн.

Також посадовими особами контролюючого органу зазначено про заниження позивачем доходів за період з 01.04.2011 по 31.12.2011 на суму 327904,23 грн., з огляду на невключення до складу інших доходів кредиторської заборгованості по рах.631, термін якої закінчився в сумі 327904,23 грн. по наступним контрагентам: ТОВ «Бітіеф ЛТД» на суму 37065,00 грн., ОСОБА_2 на суму 15015,60 грн., ОСОБА_3 на суму 29904,00 грн., Дебальцівська ДЕД Донецький ОАД на суму 155956,20 грн., Жовківська ДЕД Львівський ОАД на суму 5565,34 грн., Львівська ДЕД Львівський ОАД на суму 4750,34 грн., Новомосковська ДЕД Дніпровський ОАД на суму 2266,04 грн., Новоселівська ДЕД Дніпропетровський ОАД на суму 3804,55 грн., Райагрошлях м.Малин на суму 33263,42 грн., ОСОБА_4 на суму 1435,00 грн., Решетилівський «Райагробуд» на суму 38383,14 грн. та ОСОБА_5 на суму 495,60 грн.

Крім того, відповідач зазначив про те, що ДП «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було безпідставно включено до складу витрат відповідні витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку на суму 796,58 грн., а саме ІІІ кв. 2010 р. - 55,00 грн., ІІ кв.2011 р. - 108,90 грн., ІІ-ІІІ кв.2011 р. - 482,42 грн., 2011 р. - 741,58 грн.

Перевіркою визначення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.04.2011 по 31.12.2011 встановлено їх заниження на суму 10391921,72 грн. (ІІ кв.-2321695,72 грн., ІІ-ІІІ кв. - 8006403,26 грн., ІІ-IV кв. - 10391921,72 грн.), у зв'язку із заниженням позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих (робіт, послуг) у вказаний період.

Відповідач зазначив про те, що під час дослідження правомірності формування позивачем витрат за результатами господарських операцій з ТОВ «Технолізинг ЛТД» було встановлено, що на адресу податкового органу від ДПІ у Шевченківському районі м.Києва ДПС надійшов акт №2130/23-04/37199890 від 10.10.2011 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Технолізинг ЛТД», з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 29.07.2010 по 31.07.2011», в якій зазначено про встановлення відсутності трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання задекларованого основного виду діяльності.

ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі м.Києва згідно службової записки від 29.09.2011 №5741/ДПІ/26-10/3 встановлено, що ТОВ «Технолізинг» не знаходиться за юридичною адресою, а директор товариства ОСОБА_6 пояснив, що підприємство було ним зареєстровано за грошову винагороду у розмірі 200,00 грн., а до господарської діяльності товариства відношення він не має.

З огляду на вищезазначене, податковий орган дійшов висновку щодо завищення ДП «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» витрат операційної діяльності на 34500,00 грн., у т.ч. за І кв. 2011 р. на суму 4500,00 грн. та за ІІ кв.2011 року - 30000,00 грн.

Щодо господарських відносин позивача з контрагентом ТОВ «Снайпер Медіа», то в акті перевірки зазначено про надходження на адресу контролюючого органу від ДПІ у Голосіївському районі м.Києва ДПС акту №1498/3/23-40-37033120 від 14.12.2011 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Снайпер Медіа», код за щодо підтвердження господарських відносин за вересень 2011 року.

При проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації, а також згідно отриманих висновків ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м.Києва щодо наявності ознак «фіктивності» та відсутності реального факту здійснення господарської діяльності ТОВ «Снайпер Медіа» за 2011 рік встановлено, що вказане товариство має ознаки фіктивності (кількість працюючих - 1 особа, наявність основних засобів - відсутні; невідповідність підпису на податковій декларації з ПДВ за травень 2011 року підпису директора ОСОБА_7.).

В акті перевірки зазначено, що ДП «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не було надано документи на підтвердження господарських відносин з ТОВ «Снайпер Медіа», у зв'язку з цим, податковий орган дійшов висновку про завищення позивачем витрат операційної діяльності на 70678,55 грн., у т.ч. за ІІІ кв. 2011 року на суму 25000,00 грн. та за IV квартал 2011 року на суму 45678,55 грн.

Посадові особи контролюючого органу зазначили також про порушення ДП «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» вимог пп.145.1.2 п.145.1 ст.145 та п.146.15 ст.146 Податкового кодексу України, у зв'язку із нарахуванням амортизаційних відрахувань на основні засоби, які у період з квітня по грудень 2011 року не використовувались позивачем у господарській діяльності, внаслідок чого завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) код рядка 05.1 СВ «Амортизація виробничих основних засобів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг» на суму 4592,16 грн. (зокрема, агрегат насосний АНД-100 без АКБ на суму 3276,09 грн., автоматична станція водопостачання ОСК1А- 50 л на суму 309,78 грн. та свердловина на суму 1006,29 грн.).

Також в акті перевірки зазначено про завищення податкового кредиту на суму 1776776,95 грн., а саме: за 2009 рік - 3956,19 грн. (травень - 3956,19 грн.); за 2010 рік - 541612,63 грн. (квітень -12989,00 грн., червень - 2850,30 грн., липень - 8280,00 грн., серпень - 4159,33 грн., грудень - 513334,00 грн.); за 2011 рік - 1231208,13 грн. (березень - 3300,00 грн., квітень - 3200,00 грн., травень - 193789,18 грн., червень - 267328,19 грн., липень - 588608,83 грн., серпень - 1096,80 грн., вересень - 5000,00 грн., жовтень - 168885,13 грн.), який був сформований по господарських операціях з ТОВ «Технолізинг ЛТД», ТОВ «Снайпер Медіа» та ТОВ «ЛТПС Укрпромгруп».

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ДП «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» наступних вимог законодавства:

- п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в сумі 2485351,60 грн., а саме: за 2010 рік - 8229,37грн. (ІІІ кв. 2010 року -13,75 грн., 2010 рік - 8229,37 грн.); за 2011 рік - 2477122,23 грн. (ІІ кв. 2011 року - 534342,08 грн., ІІ-ІІІ кв. 2011 року -1842176,88 грн., ІІ-ІV кв. 2011 року - 2477122,23грн.) та зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування податку на прибуток за 2009 рік на 3652571 грн.

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на суму 1776776,95 грн., а саме: за 2009 рік - 3956,19 грн. (травень - 3956,19 грн.); за 2010 рік - 541612,63 грн. (квітень -12989,00 грн., червень - 2850,30 грн., липень - 8280,00 грн., серпень - 4159,33 грн., грудень - 513334,00 грн.); за 2011 рік - 1231208,13 грн. (березень - 3300,00 грн., квітень - 3200,00 грн., травень - 193789,18 грн., червень - 267328,19 грн., липень - 588608,83 грн., серпень - 1096,80 грн., вересень - 5000,00 грн., жовтень - 168885,13 грн.).

02.07.2012 позивачем подано до ДПІ у Вишгородському районі Київській області заперечення на акт перевірки №529 (том 5, а.с.13-25).

За результатами розгляду даних заперечень відповідачем листом від 05.07.2012 №1442/10/22-00/506 надано відповідь на заперечення, якою податковий орган підтвердив висновки, викладені в акті перевірки (том 5, а.с.26-34).

На підставі акту перевірки ДПІ у Вишгородському районі прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 05.07.2012 № форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 2487408,94 грн., з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 2485351,60 грн., сума за штрафними санкціями 2057,34 грн. (том 1. а.с.19);

- від 05.07.2012 № форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 2285945,51 грн., з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 1772820,76 грн., сума за штрафними санкціями 513124,75 грн. (том 1, а.с.21).

Не погоджуюсь з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями від 05.07.2012 № та № позивач звернувся зі скаргою від 19.07.2012 №451 до Державної податкової служби у Київській області (том 3, а.с. 93-105).

За результатом розгляду скарги позивача рішенням Державної податкової служби у Київській області від 21.09.2012 №2348/10/10-206/506-1188, враховуючи надані платником додаткові документи щодо взаємовідносин з ТОВ «НВФ «Керол» та керуючись статтею 12 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», пп. «б» пункту 14 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 23.12.2010 №1001 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.01.2011 за №10/18748, було скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 05.07.2012 № в частині податку на додану вартість в сумі 1205608,95 грн. і застосовану штрафну санкцію в розмірі 373645,79 грн. та податкове повідомлення-рішення від 05.07.2012 № в частині податку на прибуток в сумі 2377321,43 грн., а скаргу задоволено у відповідній частині (том 1, а.с.133-146).

Позивач подав повторну скаргу від 05.10.2012 №658 до ДПС України (том 3, а.с. 83-92), за результатами розгляду якої рішенням від 06.12.2012 №6702/0/61-12/10-2115 податкові повідомлення-рішення ДПІ у Вишгородському районі Київської області від 05.07.2012 № та №, з урахуванням рішення, прийнятого за розглядом первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення (том 1, а.с.147-151).

З врахуванням рішення ДПС у Київській області від 21.09.2012 №2348/10/10-206/506-1188, ДПІ у Вишгородському районі Київської області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 17.01.2013 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 706691,00 грн., з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 567212,00 грн., сума за штрафними санкціями 139479,00 грн. (том 1, а.с. 24);

- від 17.01.2013 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності на 110087,00 грн. з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 108030,00 грн., сума за штрафними санкціями 2057,00 грн. (том 1, а.с. 23).

Не погоджуючись із правомірністю прийняття ДПІ у Вишгородському районі Київської області податкових повідомлень-рішень від 17.01.2013 № та №, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 14.1.27 статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку України, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 Податкового кодексу України).

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-XIV).

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Приписами п. 198.2 ст. 198 ПК передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Зі змісту зазначених положень слідує, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум до податкового кредиту та витрат є факт придбання робіт (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності.

Звідси випливає, що правильність формування платником податків податкового кредиту та показників витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання товарів (послуг) з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (послуг). За відсутності ж останнього відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток і податком на додану вартість за рахунок витрат та податкового кредиту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання товарів (робіт, послуг) мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

Суд наголошує, що відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що до розрахунку за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями увійшли наступні епізоди:

1. Щодо господарських відносин позивача з контрагентом ТОВ «Снайпер Медіа»:

З приводу даного порушення в акті перевірки зазначено, що до ДПІ у Вишгородському районі ДПС листом від 15.12.2011 №21741/7/23-4010 від ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС надійшов акт №1498/3/23-40-37033120 від 14.12.2011 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Снайпер Медіа", код за , щодо підтвердження господарських відносин за вересень 2011 року".

Зазначено, що між ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (надалі іменується "Замовник"), в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту (далі по тексту Покупець), з однієї сторони, та ТОВ "Снайпер Медіа" (надалі іменується "Виконавець", код за , ІПН 07, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 25, р/р 001 в ПАТ "ЕРДЕ БАНК", МФО 380667) в особі директора ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, було укладено Договір №00110925 від 25 серпня 2011 року про технічне обслуговування та ремонт автомобіля (том 1, а.с. 64).

Також зазначено, що до ДПІ у Вишгородському районі ДПС листом від 15.12.2011 №21741/7/23-4010 від ДПІ у Голосіївському районі м. Києва ДПС надійшов акт №1498/3/23-40-37033120 від 14.12.2011 "Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "Снайпер Медіа", код за , щодо підтвердження господарських відносин за вересень 2011 року". Зустрічну звірку неможливо провести в зв'язку з тим, що підприємством до перевірки документи не надані (том 1, а.с. 64).

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Снайпер Медіа" зареєстроване 18.03.2010 Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією, свідоцтво про державну реєстрацію від 18.03.2010 №0025770.

ТОВ "Снайпер Медіа" взято на податковий облік в органах державної податкової служби 19.03.2010 за №173634, станом на дату написання акту перебуває в стані переходу до іншої ДПІ.

Керівник - ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Головний бухгалтер - інформація щодо призначення бухгалтера до ДПІ не надходила (том 1, а.с. 65).

ТОВ "Снайпер Медіа" зареєстровано платником податку на додану вартість в ДПІ у Голосіївському районі м.Києва від 14.04.2010 та має Свідоцтво платника ПДВ №100279664, індивідуальний податковий номер 07.

Юридична адреса суб'єкта господарювання на момент проведення зустрічної звірки відповідно до бази даних ПДС Пошуково-довідкова система ДПАУ: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 65).

В акті перевірки зазначено, що при проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації, а також згідно отриманих висновків ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва щодо наявності ознак "фіктивності" та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ "Снайпер Медіа" за вересень 2011 року, які були надані службовою запискою ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва №6682/26-1/52 ТОВ "Снайпер Медіа" має ознаки "фіктивності", а саме: кількість працюючих - 1 особа; наявність основних засобів - відсутні; проведено експертне дослідження документів експертом сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві №1517 від 09.09.2011, в якому зазначено, що підпис від імені директора ТОВ "Снайпер Медіа" ОСОБА_7 в представлених на дослідження документах (податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ "Снайпер Медіа" за 05 місяць 2011 року із додатками №5,6 та реєстр отриманих та виданих податкових накладних) ймовірно виконані не ОСОБА_7, а іншою особою. Крім того звітність за відповідні періоди надана в електронному вигляді при роздруківці в графі "підпис керівника" зазначено прізвище ОСОБА_7 (том 1, а.с.65).

Також в акті зазначено, що ДПІ у Вишгородському районі ДПС до ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні Дороги України" було надано лист від 31.05.2012 №922/10/22-00/297 «Про надання письмового пояснення та документального підтвердження» стосовно взаємовідносин ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні Дороги України" з ТОВ "Снайпер Медіа" до 31.05.2012.

Пояснення та завірені копії первинних документів стосовно взаємовідносин ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні Дороги України" з ТОВ "Снайпер Медіа" директором ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні Дороги України" ОСОБА_8 та головним бухгалтером ОСОБА_9 не надано (том 1, а.с. 67).

Перевіркою встановлено, що враховуючи матеріали ДПС у Голосіївському районі м. Києва, а також інформацію згідно отриманих висновків ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва щодо наявності ознак "фіктивності" та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ "Снайпер Медіа" за вересень 2011 року та експертне дослідження документів експертом сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві №1517 від 09.09.2011 у ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" відсутнє право на формування витрат (том 1, а.с. 67).

В акті зазначено, що в порушення п. 138.1, п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI ДП "ШРБУ №100" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" завищено витрати операційної діяльності на 70678,55 грн., в т.ч. за ІІІ кв. 2011 року на суму 25000,00 грн. та 4 кв. 2011 року на суму 45678,55 грн. (том 1, а.с. 67).

Судом встановлено, що 25.08.2011 між ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» («Замовник») та ТОВ «Снайпер Медіа» («Виконавець») було укладено договір про технічне обслуговування та ремонт автомобіля від 25.08.2011 №00110925 (том 2, а.с. 10-13).

Відповідно до п.1.1 даного договору виконавець бере на себе зобов'язання надати Замовнику послуги з технічного обслуговування та або ремонту автомобіля HICAH MAKCIMA д.н. НОМЕР_4, у тому числі з використанням матеріалів (запасних частин) яз Замовника, так і спеціально замовлених Виконавцем.

Згідно з п.1.2 договору перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в акті виконаних робіт, який є невід'ємною частиною договору.

На підтвердження отримання зазначених послуг позивач надав акт виконаних робіт від 31.10.2011 на загальну суму 84814,25 грн., у т.ч. ПДВ 14135,71 грн. (том 2, а.с.14-15).

В матеріалах справи також наявні виписані ТОВ «Снайпер Медіа» податкові накладні: від 03.10.2011 №308 на загальну суму 30000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5000,00 грн., від 31.10.2011 №3146 на загальну суму 24814,25 грн., у т.ч. ПДВ 4135,71 грн., від 09.06.2010 (том 2, а.с. 16-17), копія акту прийняття-здавання відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів від 31.10.2011 та копія акту виконаних робіт (том 2, а.с. 158, том 4, а.с. 159-160).

Господарські відносини між позивачем та ТОВ «Снайпер Медіа» відображені в бухгалтерському обліку позивача по рахунку « 631» за період з 01.01.2009 по 31.07.2014 та по рахунку « 6442» за період з 01.01.2010 по 30.06.2014 (том 3, а.с.168-206).

Судом досліджено акт №1498/3/23-40-37033120 від 14.12.2011 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Снайпер Медіа», код за , щодо підтвердження господарських відносин за вересень 2011 року», який надійшов до ДПІ у Вишгородському районі ДПС листом від 15.12.2011 №21741/7/23-4010 (том 3, а.с. 145-153).

У вищевказаному акті зустрічної звірки зазначено, що при проведенні аналізу наявної в органі ДПС інформації, а також згідно отриманих висновків ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва щодо наявності ознак «фіктивності» та відсутності факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «Снайпер Медіа» за вересень 2011 року, які були надані службовою запискою ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва №6682/26-1/52 ТОВ «Снайпер Медіа» має ознаки «фіктивності», а саме:

- кількість працюючих - 1 особа;

- наявність основних засобів - відсутні;

- проведено експертне дослідження документів експертом сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві №1517 від 09.09.2011, в якому зазначено, що підпис від імені директора ТОВ "Снайпер Медіа" ОСОБА_7 в представлених на дослідження документах (податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ "Снайпер Медіа" за 05 місяць 2011 року із додатками №5,6 та реєстр отриманих та виданих податкових накладних) ймовірно виконані не ОСОБА_7, а іншою особою. Крім того звітність за відповідні періоди надана в електронному вигляді, при роздруківці в графі "підпис керівника" зазначено прізвище ОСОБА_7

Податковим органом зроблено висновок, що оскільки у 2011 році повноваження виконавчого органу ТОВ «Снайпер Медіа» здійснював не директор ОСОБА_7, а інші невстановлені особи, то вказане підприємство не володіло у вказаний період цивільною дієздатністю у правовідносинах з іншими учасниками, в т.ч. контрагентами.

Судом встановлено, що фактично податковий орган дійшов до висновку про порушення позивачем п.138.1, п.138.4 ст.138, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України на підставі тверджень про фіктивність господарських операцій позивача з ТОВ «Снайпер Медіа», непідтвердження їх первинними документами, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- "тимчасова" поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо;

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Така правова позиція викладена, зокрема, в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться первинні документи, а саме податкові накладні, акт виконаних робіт від 31.10.2011 тощо.

Разом з тим, серед первинних документів відсутні розрахункові документи та інші докази, що підтверджують оплату за надані послуги.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду у справі №810/3256/13 від 23.05.2016, від 21.06.2016, від 07.07.2016, від 06.09.2016, від 29.11.2016, від 07.02.2017, від 14.03.2017, від 19.04.2017, від 15.06.2017, від 20.07.2017 з метою встановлення наявності ділової мети позивача під час здійснення відповідних господарських операцій з ТОВ «Снайпер Медіа» та факт використання отриманих послуг від ТОВ «Снайпер Медіа» у власній господарській діяльності позивача, а саме для обслуговування транспортних засобів, які знаходяться у власності ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», було витребувано у останнього детальні письмові пояснення щодо господарських відносин з контрагентами-постачальниками товарів (послуг) із посиланням на всі первинні документи бухгалтерського обліку, що їх підтверджують із обов'язковим зазначенням всіх реквізитів цих документів із наданням суду всіх доказів використання отриманих товарів (послуг) в господарській діяльності позивача.

Крім того, ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2017, від 19.04.2017, від 15.06.2017, від 20.07.2017 було витребувано від позивача докази реєстрації автомобілів (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та інші); інформацію від Головного сервісного центру МВС України щодо реєстрації транспортних засобів за позивачем за період перевірки.

Жодних пояснень або доказів на виконання зазначених ухвал позивачем не надано.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів наявності у позивача в період перевірки транспортного засобу - автомобіля HICAH MAKCIMA д.н. НОМЕР_4, який відповідно до п. 1.1 є предметом договору про технічне обслуговування та ремонт автомобіля від 25.08.2011 №00110925, укладеного між ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та ТОВ «Снайпер Медіа».

Суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем не надано доказів щодо перевірки ділової репутації контрагентів, не наведено конкретних обставин укладення та виконання договорів. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності ділового листування, проведення перемов, ділових зустрічей між позивачем та контрагентом у процесі налагодження господарських стосунків та виконання спірних операцій.

І хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов'язань, але і в рамках податкових правовідносин, та в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв'язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.03.2014 у справі № К/9991/26540/11.

Отже, з урахуванням наведеного у сукупності слід зазначити, що під час розгляду справи не надано тих відомостей і документів, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності з первинними документами підтверджують їх реальне виконання.

Натомість податковим органом у процесі перевірки встановлені обставини, які у сукупності свідчать про неможливість надання послуг саме ТОВ "Снайпер Медіа" з огляду на брак трудових ресурсів.

Окрім того, під час розгляду справи позивачем не подано доказів щодо перевірки ділової репутації контрагента, не наведено конкретних обставин укладення та виконання договорів. Матеріалами справи також не підтверджується наявність у позивача транспортного засобу, який ремонтувався та обслуговувався ТОВ "Снайпер Медіа" відповідно до договору від 25.08.2011 №00110925.

Таким чином, перевіривши реальність виконання договору від 25.08.2011 №00110925, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав, з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на формування спірних сум податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, пов'язаних з господарською діяльністю платника податків.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що твердження відповідача про порушення позивачем п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI , що виразилось у завищенні витрат операційної діяльності на 70678,55 грн., в т.ч. за ІІІ кв. 2011 року на суму 25000,00 грн. та 4 кв. 2011 року на суму 45678,55 грн., є такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до наданого розрахунку фінансових санкцій до акта перевірки від 19.06.2012 №92/22-02/05423018 штрафні санкції за збільшення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з податку на прибуток по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Снайпер Медіа» не застосовані (т.5, , а.с.110-111).

Крім того з наданого розрахунку фінансових санкцій до акта перевірки від 19.06.2012 судом встановлено, що до розрахунку зобов'язання з податку на прибуток по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Снайпер Медіа» увійшли лише витрати операційної діяльності за ІІІ кв. 2011 року у сумі 25000,00 грн. При цьому до розрахунку зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Снайпер Медіа» увійшли порушення при формуванні податкового кредиту за вересень 2011 року у розмірі 5000,00 грн., також за вказаний період відповідачем застосовані штрафні санкції в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов'язання з ПДВ, що становить -1250,00 грн. (5000 х 25%) (том 5, а.с.110-111).

Відповідно до п.123 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 17.01.2013 №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Снайпер Медіа» на суму 6250,00 грн. (з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 5000,00 грн., сума за штрафними санкціями 1250,00 грн.) та податкове повідомлення-рішення від 17.01.2013 №, яким підприємству збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Снайпер Медіа» на суму основного зобов'язання 5750,00 грн. (25000,00 х 23 %), є правомірними, а відтак підстави для їх скасування відсутні.

2. Щодо господарських відносин позивача з контрагентом ТОВ «Технолізинг ЛТД»:

В акті перевірки з приводу взаємовідносин позивача з ТОВ «Технолізинг ЛТД» зазначено, що ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія Автомобільні Дороги України» здійснювало операції з придбання запасних частин у ТОВ «Технолізинг ЛТД», про що свідчать первинні документи, які були надані до перевірки, а саме: видаткові та податкові накладні, банківські документи, оборотно-сальдові відомості по рах.63 «розрахунки з постачальниками» на загальну суму 41400 грн., у т.ч. ПДВ - 6900 грн. (том 1, а.с.60).

Валові витрати враховані в деклараціях з податку на прибуток підприємств ДП "ШРБУ №100" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" за І-ІІ квартали 2011 року (том 1, а.с.60).

Зазначено, що до ДПІ у Вишгородському районі ДПС листом від 01.06.2012 №2247/7/22-01 від ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС надійшов акт №2130/23-04/37199890 від 10.10.2011 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Технолізинг ЛТД", код за , з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за період з 29.07.2010 по 31.07.2011" (том 1, а.с. 61).

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Технолізинг ЛТД" зареєстроване 29.07.2010 Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, свідоцтво про державну реєстрацію №0037274 (том 1, а.с. 61).

ТОВ "Технолізинг ЛТД" взято на податковий облік в органах державної податкової служби за №39639 від 02.08.2010, станом на 25.07.2011 перебуває на обліку в Шевченківському районі м.Києва.

Керівник - ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3);

Головний бухгалтер - у штаті відсутній (том 1, а.с. 61).

ТОВ "Технолізинг ЛТД" зареєстровано платником податку на додану вартість в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 18.08.2010 та має Свідоцтво платника ПДВ №100298380, індивідуальний податковий номер 98.

Місцезнаходження ТОВ "Технолізинг ЛТД" згідно з установчими документами: 04050, м. Київ, вул. Мельнікова, 18-б. Фактична адреса - не встановлена (том 1, а.с. 61).

В акті перевірки зазначено, що аналізом матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших наявних документів, встановлено, що в перевіряємому періоді підприємство декларувало доходи, отримані від оптової торгівлі.

В той час, за результатами аналізу документів, які є в обліковій справі підприємства, даних податкової звітності встановлено відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортних засобів та торгівельного обладнання (декларація на прибуток №193897 від 21.04.2011), що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності (том 1, а.с. 61).

ГВПМ ДПІ у ДПI у Шевченківському районі м. Києва згідно службової записки від 29.09.2011 №5741/ДПІ/26-10/3 встановлено, що ТОВ "Технолізинг ЛТД" за адресою м.Київ, вул. Мельникова, 18-Б не знаходиться, про що складено акт щодо не встановлення місцезнаходження та направлено службову записку до ДПІ на зміну стану 23. Директором являється ОСОБА_6 (ідн. НОМЕР_3), якого опитано 03.08.2011 та який пояснив, що зареєстрував підприємство за грошову винагороду у розмірі 200 грн., статутні внески до підприємства не здійснював, з директорами інших підприємств не зустрічався, договори на поставку (купівлю) товарів, послуг він не готував та не укладав. Товар не купував та не передавав жодному з підприємств, товарно-матеріальні цінності не приймав та не передавав. На роботу до ТОВ "Технолізинг ЛТД" нікого не приймав та не звільняв. Вид діяльності та місцезнаходження підприємства ТОВ "Технолізинг ЛТД" йому не відоме. До ведення фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ "Технолізинг ЛТД" не має жодного відношення. Ніяких документів щодо ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Технолізинг ЛТД" він не підписував (том 1, а.с. 61-62).

На запит ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 17.06.2011 №5205/10/15-306 ТОВ "Технолізинг ЛТД" не надано підтверджуючих документів щодо фінансово-господарської діяльності (том 1, а.с. 62).

Податковий орган прийшов до висновку, що це свідчить про відсутність у Товариства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей (том 1, а.с. 63).

Отже, перевіркою встановлено порушення п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI ДП "ШРБУ №100" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" завищено витрати операційної діяльності на 34500,00 грн., в т.ч. за І кв.2011 року на суму 4500,00 грн., ІІ кв. 2011 року на суму 30000,00 грн. (том 1, а.с. 64).

Також за результатами перевірки встановлено, ДП "ШРБУ №100" ВАТ "ДАК "Автомобільні Дороги України" на порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 6900,00 грн., а саме: березень - 900,00 грн., квітень - 3200,00 грн., травень - 2800,00 грн., по податкових накладних, оформлених (контрагентом постачальником ТОВ «Технолізинг ЛТД») (том 1, а.с. 92).

Судом встановлено, що ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» здійснювало операції з придбання запасних частин у ТОВ «Технолізинг ЛТД» на загальну суму 41400,00 грн., у т.ч. ПДВ - 6900,00 грн.

На підтвердження даних господарських операцій в матеріалах справи наявні видаткові накладні на загальну суму 41400,00 грн.: від 25.03.2011 №РН-96 на загальну суму 5400,00 грн., у т.ч. ПДВ 900,00 грн., від 06.04.2011 №РН-184/59 на загальну суму 7800,00 грн., у т.ч. ПДВ 1300,00 грн., від 10.05.2011 №РН-145 на загальну суму 10800,00 грн., у т.ч. ПДВ 1800,00 грн., від 25.05.2011 №РН-161 на загальну суму 6000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1000,00 грн., від 22.04.2011 №РН-130/82 на загальну суму 11400,00 грн., у т.ч. ПДВ 1900 грн. (том 1, а.с. 247, 250, том 2, а.с. 4, 8, 182), рахунки-фактури від 15.03.2011 №СФ-126, від 19.04.2011 №СФ-197, від 22.04.2011 №СФ-207, від 23.05.2011 №СФ-267, від 15.03.2011 №СФ-127 (том 1, а.с. 248, том 2, а.с. 2, 5, 7, 161) та прибуткова накладна від 06.04.2011 №ПН-0000059 на суму 7800,00 грн., у т.ч. ПДВ 1300,00 грн. (том 2, а.с. 160).

В матеріалах справи також наявні виписані ТОВ «Технолізинг ЛТД» податкові накладні на загальну суму 41400,00 грн.: від 25.03.2011 №47 на загальну суму 5400,00 грн., у т.ч. ПДВ 900,00 грн., від 21.04.2011 №47 на загальну суму 11400,00 грн., у т.ч. ПДВ 1900,00 грн., від 06.05.2011 №15 на загальну суму 10800,00 грн., у т.ч. ПДВ 1800,00 грн., від 24.05.2011 №57 на загальну суму 6000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1000,00 грн., від 04.04.2011 №7 на загальну суму 7800,00 грн., у т.ч. ПДВ 1300,00 грн. (том 1, а.с. 249, том 2, а.с. 3, 6, 9, том 4, а.с. 87).

На підтвердження виконання робіт суду надано акти на установку запасних частин від 30.04.2011, від 31.07.2011, від 30.04.2011, від 31.07.2011, від 30.04.2011, прибуткові ордера №161 та №213 (том 2, а.с. 163, 169, 172, 174, 180, 183, 185, 166, 177).

На підтвердження оплати надано банківські виписки від 24.05.2011 на суму 6000,00 грн. та від 06.05.2011 на суму 10800,00 грн. (том 4, а.с. 201, 202).

Також позивачем надані лімітні картки на відпуск зі складу матеріалів та запасних частин №4/56, №20/151, №4/56, №7/127, №7/34 та картки руху по об'єкту аналітики (том 2, а.с. 159, 162-164, 168-170, 173-175, 179-161, 184), що підтверджують надходження запасних частин.

Господарські відносини між позивачем та ТОВ «Технолізинг ЛТД» відображені в бухгалтерському обліку позивача по рахунку « 631» за період з 01.01.2009 по 31.07.2014 та по рахунку « 6442» за період з 01.01.2010 по 30.06.2014 (том 3, а.с. 168-206).

Судом встановлено, що первинні документи (податкові та видаткові накладні), на підставі яких позивачем було сформовано спірні суми податкових вигод за наслідками господарських операцій з ТОВ «Технолізинг ЛТД» містять інформацію про те, що вони підписані директором ОСОБА_6

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолізинг ЛТД» (ідентифікаційний код 37199890) станом на 25.03.2011 (день виписки першої видаткової та податкової накладної), та станом на 25.05.2011 (день виписки останньої видаткової та податкової накладної по взаємовідносинам з ТОВ «Технолізинг ЛТД») склад засновників «Технолізинг ЛТД» не змінювався і ОСОБА_6 був керівником та засновником даного Товариства із часткою 100% у статутному капіталі товариства.

Контролюючий орган в акті перевірки посилався на пояснення директора ТОВ «Технолізинг ЛТД» ОСОБА_6, у яких останній заперечив свою причетність до фінансово-господарської діяльності очолюваного ним підприємства, зокрема, пояснив, що зареєстрував підприємство за грошову винагороду у розмірі 200 грн., статутні внески до підприємства не здійснював, з директорами інших підприємств не зустрічався, договори на поставку (купівлю) товарів, послуг він не готував та не укладав. Товар не купував та не передавав жодному з підприємств, товарно-матеріальні цінності не приймав та не передавав. На роботу до ТОВ «Технолізинг ЛТД» нікого не приймав та не звільняв. Вид діяльності та місцезнаходження підприємства ТОВ «Технолізинг ЛТД» йому не відоме. До ведення фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «Технолізинг ЛТД» не має жодного відношення. Ніяких документів щодо ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Технолізинг ЛТД» він не підписував (том 1, а.с. 61-62).

Більш повно питання про правові наслідки підписання первинних документів не уповноваженою особою Верховний Суд України розкрив у постанові від 05.03.2012 у справі за позовом ТОВ «Нафта» до Шосткинської МДПІ (справа № 21-421а11), у якій Верховний Суд України дійшов висновку, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Ця ж правова позиція надалі була конкретизована у низці інших рішень Верховного Суду України. Зокрема, у постанові від 03.11.2015 у справі №21-4471а15, де Верховний Суд України вказав, що ознакою дефектності первинних документів (у тому числі й податкових накладних) є пояснення посадових осіб постачальника, відібрані у рамках кримінальних справ, котрі заперечували свою участь у веденні господарської діяльності, укладанні і підписанні первинних документів.

При цьому Верховний Суд України наголосив, що сам факт того, що на момент розгляду справи стосовно посадових осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень щодо характеру укладених угод і фактичного здійснення операцій за цими угодами.

Водночас у постанові Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №21-170а16 міститься правовий висновок, відповідно до якого обставини, засвідчені письмовими поясненнями посадових осіб контрагентів, щодо діяльності очолюваних ними підприємств (зокрема, такі що свідчать про підписання первинних документів невстановленими особами) не можуть залишитися неврахованими судами, оскільки ознаки фіктивного підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

У постанові від 12.01.2016 у справі № 21-3706а15 Верховний Суд України зазначив, що господарські операції фіктивних (нелегальних) підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням викладених правових позицій Верховного Суду України у подібних спорах, суд дійшов у розглядуваній справі дійшов висновку про те, що первинні документи, виписані ТОВ "Технолізинг ЛТД", керівник якого заперечує свою причетність до створення та діяльності даного підприємства та, зокрема, до складання будь-якої первинної документації, не можуть братися до уваги судом, оскільки такі документи підписані не уповноваженими особами, а отже такі документи не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містять недостовірні відомості про учасників господарської операцій.

Судом досліджено акт ДПI у Шевченківському районі м. Києва згідно службової записки від 16.08.2011 №1862/23-03/31799890 «Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ "Технолізинг ЛТД" в частині дотримання вимог податкового та іншого законодавства по податку на додану вартість за травень 2011 року», яким встановлено неможливість фактичного здійснення ТОВ "Технолізинг ЛТД" господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів (том 4, а.с. 214-219).

Суд також враховує, що ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2016, від 21.06.2016, від 07.07.2016, від 06.09.2016, від 29.11.2016, від 07.02.2017, від 14.03.2017, від 19.04.2017, від 15.06.2017, від 20.07.2017 з метою встановлення наявності ділової мети позивача під час здійснення відповідних господарських операцій з ТОВ "Технолізинг ЛТД" та встановлення факту використання позивачем у своїй господарській діяльності придбаних у ТОВ "Технолізинг ЛТД" запчастин, було витребувано у позивача детальні письмові пояснення щодо господарських відносин з контрагентами-постачальниками товарів (послуг) із посиланням на всі первинні документи бухгалтерського обліку, що їх підтверджують із обов'язковим зазначенням всіх реквізитів цих документів із наданням суду всіх доказів використання отриманих товарів (послуг) в господарській діяльності позивача.

Окрім того, ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2017, від 19.04.2017, від 15.06.2017, від 20.07.2017 було витребувано у позивача інвентарні картки на автомобілі, при ремонті яких використано запчастини, придбані у ТОВ "Технолізинг ЛТД"; докази реєстрації автомобілів (свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та інші); інформацію від Головного сервісного центру МВС України щодо реєстрації транспортних засобів за позивачем за період перевірки; докази оплати за придбані автозапчастини (платіжні доручення та/або виписки банку).

Жодних пояснень або документів на виконання зазначених ухвал позивачем не надано.

Тобто, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача у періоді, що перевірявся, транспортних засобів, при ремонті яких було використано запчастини, придбані у ТОВ "Технолізинг ЛТД", не надано жодних пояснень з приводу відсутності таких доказів.

Таким чином, перевіривши реальність господарських відносин позивача з контрагентом ТОВ «Технолізинг ЛТД», суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав, з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язує виникнення у позивача права на формування спірних сум податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, що пов'язані із господарською діяльністю платника податків.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що твердження відповідача про порушення позивачем п.138.1, п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, що виразилося у завищенні витрат операційної діяльності на 34500,00 грн., в т.ч. за І кв.2011 року на суму 4500,00 грн., ІІ кв. 2011 року на суму 30000,00 грн. та порушення п.198.6 ст.198 ПК України, що виразилося у завищенні суми податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 6900,00 грн., а саме: березень - 900,00 грн., квітень - 3200,00 грн., травень - 2800,00 грн., є такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до наданого розрахунку фінансових санкцій до акта перевірки від 19.06.2012 №92/22-02/05423018 за збільшення контролюючим органом суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Технолізинг ЛТД» застосовані штрафні санкції на суму 1,00 грн. (том 5, а.с. 110-111).

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 17.01.2013 №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Технолізинг ЛТД» на суму 6901,00 грн. (з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 6900,00 грн., сума за штрафними санкціями 1,00 грн.) та податкове повідомлення-рішення від 17.01.2013 №, яким підприємству збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Технолізинг ЛТД» на суму основного зобов'язання 7935,00 грн. (34500,00 х 23%), є правомірними, а відтак підстави для їх скасування відсутні.

3. Щодо порушень з податку на додану вартість в акті перевірки зазначено, що згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України встановлено завищення ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні Дороги України» податкового кредиту із контрагентами. Наявні такі розбіжності згідно системи автоматизованого співставлення:

- з постачальником ТОВ «ТД Спецтехніка» за травень 2009 року в сумі 2488,34 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 25.02.2011;

- з постачальником ТОВ «Фірма «Кий Авто» за травень 2009 року в сумі 1467,85 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 24.05.2011;

- з постачальником ТОВ «Будінвестування» за періоди: квітень 2010 року в сумі 3333,00 грн., червень 2010 року в сумі 2850,30 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 16.06.2011;

- з постачальником ТОВ «Лакіс» за періоди: квітень 2010 року в сумі 9656,00 грн., липень 2010 року в сумі 8280,00 грн., серпень 2010 року в сумі 9656,00 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 07.04.2011;

- з постачальником ТОВ «Саватекс» за грудень 2010 року в сумі 513334,00 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 02.06.2011;

- з постачальником ТОВ «Сорента» за квітень 2011 року в сумі 2400,00 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 08.06.2011;

- з постачальником ТОВ «Полімер-Столиця» за липень 2011 року в сумі 1066,67 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 13.02.2012;

- з постачальником ПП «Уніпромгруп» за серпень 2011 року в сумі 1096,80 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 21.10.2011;

- з постачальником ТОВ «Снайпер Медіа» за жовтень 2011 року в сумі 9135,71 грн. Дата анулювання свідоцтва ПДВ 30.03.2012;

В акті перевірки вказано, що вищевказані контрагенти не задекларували операції з продажу ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні Дороги України», мають стан платника відмінний від « 0» та анульовані свідоцтва ПДВ (том 1, а.с. 97-98).

Відповідно до наданого розрахунку фінансових санкцій до акта перевірки від 19.06.2012 №92/22-02/05423018 (том 5, а.с. 110-111) податковий орган до податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 № включив суму заниженого податку на додану вартість у розмірі 555312,00 грн., тобто без встановлених розбіжностей співставлення по контрагентам ТОВ «ТД Спецтехніка» та ТОВ «Фірма «Кий Авто», тому правовідносини позивача з даними контрагентами суд не досліджував.

В той же час в матеріалах справи наявні роздруківки з автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" АІС "Співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" щодо виявлених актом перевірки розбіжностей щодо операцій позивача та його контрагентів: ТОВ «Будінвестування» у розмірі 3333,00 грн. (том 5, а.с. 54), ТОВ «Будінвестування» у розмірі 2850,30 грн. (том 5, а.с. 55), ТОВ «Лакіс» у розмірі 9656,00 грн. (том 5, а.с. 56), ТОВ «Лакіс» у розмірі 8280,00 грн. (том 5, а.с. 57), ТОВ «Лакіс» у розмірі 4159,33 грн. (том 5, а.с. 58), ТОВ «Полімер-Столиця» у розмірі 1066,67 грн. (том 5, а.с. 59), ТОВ «Саватекс» у розмірі 513334,00 грн. (том 5, а.с. 60) ТОВ «Снайпер Медіа» у розмірі 9135,71 грн. (том 5, а.с. 62), ТОВ «Сорента» у розмірі 2400,00 грн. (том 5, а.с. 63) та ПП «Уніпромгруп» у розмірі 1096,80 грн. (том 5, а.с. 64). Загальна сума заниженого податку на додану вартість по вказаних контрагентах складає - 555312,00 грн.

Щодо відносин позивача з ТОВ «Сорента», судом встановлено наступне.

Відповідно до видаткової накладної №74 від 18.04.2011 на суму 14400,00 грн., позивачем було придбано у ТОВ «Сорента» фарбу дорожню білу 480 кг (том 1, а.с. 217).

В матеріалах справи наявні виписані ТОВ «Сорента» податкова накладна від 18.04.2011 №41802 на суму 14400,00 грн., у т.ч. ПДВ 2400,00 грн. (том 1, а.с. 218).

Щодо відносин позивача з ТОВ «Будінвестування» судом встановлено наступне.

Відповідно до видаткових накладних: від 22.04.2010 №РН-35 на загальну суму 19998,00 грн. та від 09.06.2010 №РН-76 на загальну суму 17101,80 грн., позивачем було придбано у ТОВ «Будінвестування» товар (зуб фрези) (том 2, а.с. 20-21).

В матеріалах справи наявні виписані ТОВ «Будінвестування» податкові накладні: від 09.06.2010 №167 на загальну суму 17101,80 грн., у т.ч. ПДВ 2850,30 грн., від 22.04.2010 №76 на загальну суму 19998,00 грн., у т.ч. ПДВ 3333,00 грн. (том 2, а.с. 18-19).

Окрім того в матеріалах справи наявні: рахунки-фактури від 16.04.2010 №СФ-54 на загальну суму 19998,00 грн., від 08.06.2010 №СФ-138 на загальну суму 17101,80 грн., прибуткові ордера від 22.04.2010 №161 та від 09.06.2010 (том 1, а.с. 210, 213, 230-231).

Щодо відносин позивача з ТОВ «Лакіс» судом встановлено наступне.

Відповідно до видаткових накладних: від 27.04.2010 №РН-042701 на загальну суму 57936,00 грн., від 23.07.2010 №РН-072301 на загальну суму 49680,00 грн., від 10.08.2010 №РН-100804 на загальну суму 3680,00 грн., від 12.08.2010 №РН-120803 на загальну суму 21276,00 грн., позивачем було придбано у ТОВ «Лакіс» товар (компресор, емульгатор, сухий бетон, модифікатор) (том 1, а.с. 210, 219, 222, 226).

В матеріалах справи наявні виписані ТОВ «Лакіс» податкові накладні: від 23.07.2010 №072301 на загальну суму 49680,00 грн., у т.ч. ПДВ 8280,00 грн., від 10.08.2010 №100804 на загальну суму 3680,00 грн., у т.ч. ПДВ 613,33 грн., від 12.08.2010 №120803 на загальну суму 21276,00 грн., у т.ч. ПДВ 3546,00 грн., від 27.04.2010 №042701 на загальну суму 57936,00 грн., у т.ч. ПДВ 9656,00 грн. (том 1. а.с. 221, 225, 228, 229).

Окрім того в матеріалах справи наявні: рахунки-фактури від 26.04.2010 №СФ-0026/04-1 на суму 57936,00, від 10.08.2010 №СФ-0010/08 на загальну суму 3680,00 грн., акт від 22.07.2010, прибуткові ордера від 27.04.2010 б/н, від 23.07.2010 №72301, від 10.08.2010 №335 та від 12.08.2010 №РН-120803 (том 1, а.с. 211, 224, 208, 209, 220, 223, 227).

Щодо відносин позивача з ТОВ «Саватекс» судом встановлено наступне.

22.02.2006 між ТОВ «Саватекс» (Продавець) та позивачем (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу товару №22/02, відповідно до якого Продавець зобов'язаний передати Покупцю товар (гофровані оцинковані металеві конструкції і геосинтетичні матеріали) (том 4, а.с. 108-109).

Також позивачем надані додаткова угода до договору купівлі-продажу від 03.12.2010 №1, додаткова угода №1 від 10.02.2008 до договору №22/02 від 22.02.2006, додаткова угода №2 від 02.09.2008 до договору №22/02 від 22.02.2006, додаткова угода №3 від 03.12.2010 до договору №22/02 від 22.02.2006 та специфікація на поставку товарів в 2006 році (том 4, а.с. 107, 110-112).

В матеріалах справи наявні виписані ТОВ «Саватекс» податкові накладні: від 09.12.2010 №65 на загальну суму 2063602,68 грн., у т.ч. ПДВ 343933,78 грн. та від 24.12.2010 №69 на загальну суму 1016401,32 грн., у т.ч. ПДВ 169400,22 грн. (том 1, а.с. 206-207) та видаткові накладні: від 09.12.2010 №S-00000047 на загальну суму 2063602,68 грн., від 24.12.2010 №S-00000053 на загальну суму 1016401,32 грн. (том 1, а.с. 202-203).

Окрім того в матеріалах справи наявні: товарно-транспортні накладні від 26.12.2010 №01ААР та від 23.12.2010 №01ААР, реєстр приходних документів за грудень 2010, прибутковий ордер від 30.12.2010 №04 та специфікація на товар (том 1, а.с. 200-201, 204-205, том 4, а.с. 113).

Оплата підтверджується банківськими виписками від 25.06.2011 та від 26.05.2011 (том 4, а.с. 198, 200).

Щодо відносин позивача з ТОВ «Полімер-Столиця» судом встановлено наступне.

11.07.2011 між ТОВ «Полімер-Столиця» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладений договір поставки №11/07-11 (том 1, а.с. 216), предметом якого є поставка циліндра ковша навантажувача (Товар).

Відповідно до п.1.2 такого договору Постачальник зобов'язується передати товар Покупцю у власність, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

В матеріалах справи наявні видаткова накладна від 12.07.2011 №РН-0000376 на загальну суму 6400,00 грн. (том 2, а.с. 22) та виписана ТОВ «Полімер-Столиця» податкова накладна від 12.07.2011 №376 на загальну суму 6400,00 грн., у т.ч. ПДВ 1066,67 грн. (том 2, а.с. 25).

Окрім того в матеріалах справи наявний прибутковий ордер від 12.07.2011 б/н (том 2, а.с. 24).

Щодо відносин позивача з ПП «Уніпромгруп» судом встановлено наступне.

Відповідно до видаткової накладної від 10.08.2011 №100811-3 на загальну суму 6580,80 грн., позивач придбав у ПП «Уніпромгруп» товар (рукав ПАР-2(Х), сверло по бетону та бур «буро-макс») (том 1, а.с. 214).

В матеріалах справи наявна виписана ПП «Уніпромгруп» податкова накладна від 10.08.2011 №7 на загальну суму 6580,80 грн., у т.ч. ПДВ - 1096,80 грн. (том 1, а.с.215).

Суд зазначає, що ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2016, від 21.06.2016, від 07.07.2016, від 06.09.2016, від 29.11.2016, від 07.02.2017, від 14.03.2017, від 19.04.2017, від 15.06.2017, від 20.07.2017 з метою встановлення наявності ділової мети позивача під час здійснення відповідних господарських операцій з вказаними контрагентами та встановлення факту використання позивачем у своїй господарській діяльності придбаних у ТОВ «Будінвестування», ТОВ «Лакіс», ТОВ «Полімер-Столиця», ТОВ «Саватекс», ТОВ «Снайпер Медіа», ТОВ «Сорента» та ПП «Уніпромгруп» товару було витребувано у позивача детальні письмові пояснення щодо господарських відносин з контрагентами-постачальниками товарів (послуг) із посиланням на всі первинні документи бухгалтерського обліку, що їх підтверджують із обов'язковим зазначенням всіх реквізитів цих документів із наданням суду всіх доказів використання отриманих товарів (послуг) в господарській діяльності позивача.

Проте, позивачем під час розгляду справи не було надано належні та допустимі докази на підтвердження використання у власній господарській діяльності отриманих від вищевказаних суб'єктів господарювання товарів.

У зв'язку з цим, суд вважає, що збільшення контролюючим органом на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 № позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 693540,00 грн., з яких сума за податковими зобов'язаннями складає 555312,00 грн. та сума за штрафними (фінансовими) санкціями - 138228,00 грн. (555312,00 грн. х 25 %) є правомірним та обґрунтованим.

4. Щодо податку на прибуток в частині прострочення кредиторської заборгованості, розбіжності в системі співставлення та інші:

В акті перевірки зазначено, що на порушення вимог п.4.1.6 п.4.4.1 ст.4 Закону України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» із змінами та доповненнями ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія Автомобільні Дороги України» не включено до складу валового доходу дохід від кредиторської заборгованості по рах. 631, термін позовної давності якої закінчився, по контрагентам Ореол-1 Васильківська філія, Скандік Тракт в сумі 32862,49 грн. (том 1, а.с.35).

Окрім того, в акті зазначено, що на порушення пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 23.12.2010 №2856-VI ДП "ШРБУ №100" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" не включено до складу інших доходів кредиторську заборгованість по рах. 631, термін позовної давності якої закінчився в сумі 327904,23 грн. по наступним контрагентам ТОВ «Бітіеф ЛТД», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Дебальцівська ДЕД Донецький ОАД, Жовківська ДЕД Львівський ОАД, Львівська ДЕД Львівський ОАД, Новомосковська ДЕД Дніпропетровський ОАД, Новоселівська ДЕД Дніпропетровський ОАД, Райагрошляхбуд м. Малин, ОСОБА_4, Решетилівський «Райагробуд», ОСОБА_5 (том 1, а.с.38).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині зазначив про помилковість висновків податкового органу щодо закінчення строку позовної давності щодо сплати кредиторської заборгованості.

Так, позивач наголосив на перериванні перебігу строку позовної давності щодо сплати кредиторської заборгованості, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 №334/94-ВР (який був чинний до 31.03.2011 року, крім пункту 1.20 статті 1 цього Закону, який був чинний до 31.12.2012) валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно із п.4.1.6 п.4.1 ст.4 вказаного Закону валовий дохід включає, зокрема, суму заборгованості, що підлягає включенню до валових доходів згідно з пунктами 12.3 та 12.4 цього Закону.

Пунктом 12.1.3 п.12.1 ст.12 вказаного Закону встановлено, що сума заборгованості відноситься на валові витрати кредитора у разі, якщо строк позовної давності за відповідним договором з дебітором минув до моменту набрання чинності цим Законом. У цьому ж періоді дебітор збільшує свої валові доходи на таку саму суму.

Заборгованість, за якою кредитор не звертається до суду щодо її примусового стягнення до закінчення строків позовної давності, не включається до складу валових витрат кредитора згідно з підпунктом 12.1.1 пункту 12.1 цієї статті та не може бути відшкодованою за рахунок його страхових резервів.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України.

Так, відповідно до п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу встановлено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Під безнадійною заборгованістю згідно з пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України розуміється заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією;

г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Отже, у разі якщо сума кредиторської заборгованості платника податку за отримані, але неоплачені товари (роботи, послуги) залишилася нестягнутою після закінчення терміну позовної давності, то у податковому періоді, на який припадає закінчення терміну позовної давності, платник податку повинен всю суму такої непогашеної кредиторської заборгованості, з урахуванням податку на додану вартість, включити до складу доходів, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

Поняття та тривалість строку позовної давності закріплені у Цивільному кодексі України від 16.01.2003 № 435-IV.

Так, згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У силу положень статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Водночас, частиною 5 цієї ж статті встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Наведеній нормі кореспондують положення частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, ч.ч.1-2 ст.264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Отже, перебіг позовної давності може бути перерваний, зокрема, у випадку вчинення боржником дій, які свідчать про визнання ним свого боргу.

Хоча чинне законодавство не містить вичерпного переліку таких дій, проте системний аналіз положень Цивільного кодексу України дає підстави стверджувати, що їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов'язків (ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України).

В цьому сенсі діями по визнанню боргу є дії боржника безпосередньо по відношенню до кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема, повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звірки розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

При цьому згідно частини 3 статті 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з акта перевірки, посадовими особами контролюючого органу зазначено про невключення позивачем до складу інших доходів кредиторської заборгованості, зокрема, по контрагенту Дебальцівська ДЕД Донецький ОДА на суму 155956,20 грн.

Судом встановлено, що 01.12.2008 між ДП «ШРБУ №100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (Генпідрядник) та Філією «Дебальцівська ДЕД» (Субпідрядник) було укладено договір субпідряду №69 на виконання робіт, за умовами якого субпідрядник зобов'язався виконати роботи по будівництву фундаменту складу протипожежних матеріалів філії «Дебальцівська ДЕД» (том 1, а.с.182-185).

На виконання умов вказаного договору між сторонами було підписано договірну ціну, за якою сума підрядних робіт становить 229485,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2011 між ДП «ШРБУ №100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та Філією «Дебальцівська ДЕД» було укладено додаткову угоду №1 до договору субпідряду №69 від 01.12.2008, за умовами якої ДП «ШРБУ №100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» зобов'язалось погасити заборгованість на загальну суму 155956,20 грн. за графіком: за період з травня 2011 року по лютий 2012 року (включно) по 15000,00 грн. щомісячно та за березень 2012 року - 5956,20 грн. (том 1, а.с.187).

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що підписання між ДП «ШРБУ №100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та Філією «Дебальцівська ДЕД» додаткової угоди від 10.02.2011 №1 до договору субпідряду №69 від 01.12.2008, є в розумінні ЦК України дією, яка свідчить про визнання ДП «ШРБУ №100» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» заборгованості на суму 155956,20 грн., що в свою чергу, є підставою для переривання строку позовної давності щодо стягнення вказаної суми грошових коштів.

У зв'язку з цим, суд вважає, що на момент проведення податкової перевірки трирічний строк позовної давності щодо стягнення кредиторської заборгованості у сумі 155956,20 грн. ще не сплинув, а тому у позивача не виникло обов'язку щодо віднесення вказаної суми грошових коштів до складу інших доходів.

В матеріалах справи наявна угода про відстрочення сплати заборгованості від 01.12.2011, укладена між ДП «ШРБУ №100 ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (боржник) та ДП «Львівський облавтодор» АВТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (кредитор), за якою кредитором було надано згоду на відстрочення сплати боржником заборгованості в сумі 4750,34 грн., отриманої від філії «Львівська ДЕД» до 31.12.2012, а боржник зобов'язався сплатити вказану суму боргу у встановлений строк (том 2, а.с.151).

Також 01.12.2011 між зазначеними сторонами було підписано угоду про відстрочення сплати заборгованості, за якою кредитором було надано згоду на відстрочення сплати боржником заборгованості в сумі 5565,34 грн., отриманої від філії «Жовківська ДЕД» до 31.12.2012, а боржник зобов'язався сплатити вказану суму боргу у встановлений строк (том 2, а.с.152).

01.12.2011 між ДП «ШРБУ №100 ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (боржник) та ДП «Дніпропетровський облавтодор» АВТ «ДАК Автомобільні дороги України» були укладені угоди про відстрочення сплати заборгованості, за якими кредитором було надано згоду на відстрочення сплати боржником заборгованості у сумі 2266,04 грн. та 3804,55 грн., отриманої від філії «Новомосковська ДЕД» відповідно до 31.12.2012, а боржник зобов'язався сплатити вказані суми боргу у вказаний строк (том 2, а.с.153-154).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що підписання вищевказаних угод про відстрочення сплати заборгованості свідчить про переривання строку позовної давності щодо сплати позивачем кредиторської заборгованості контрагенту ДП «Львівський облавтодор» АВТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на загальну суму 10315,68 грн. (4750,34 + 5565,34) та ДП «Дніпропетровський облавтодор» АВТ «ДАК Автомобільні дороги України» на суму 6070,59 грн. (2266,04 + 3804,55).

Таким чином, оскільки матеріали справи спростовують висновки контролюючого органу щодо спливу строку позовної давності щодо стягнення кредиторської заборгованості по контрагентам: Філія «Дебальцівська ДЕД» на суму 155956,20 грн., ДП «Львівський облавтодор» АВТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на загальну суму 10315,68 грн. та ДП «Дніпропетровський облавтодор» АВТ «ДАК Автомобільні дороги України» на суму 6070,59 грн., суд вважає висновки контролюючого органу щодо невключенння позивачем до складу інших доходів вказаної кредиторської заборгованості необґрунтованими та безпідставними.

У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенні від 17.01.2013 № в частині збільшення позивачу податку на прибуток підприємств у сумі 39638,77 грн. (155956,20 грн. + 5565,34 грн. + 4750,34 грн. + 2266,04 грн. + 3804,55 грн.) х 23 % (ставка податку у 2011 році) /100%).

Відповідно до наданого розрахунку фінансових санкцій до акта перевірки від 19.06.2012 №92/22-02/05423018 на суму збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за вказаними операціями контролюючим органом штрафні санкції не нараховувались (т.5, а.с.110-111).

Позивач, обґрунтовуючи переривання спливу строку позовної давності щодо стягнення кредиторської заборгованості на суму 32862,49 грн. (за IV квартал 2010 року) та на суму 327904,23 грн. (за 2011 рік), посилається на укладення 24.04.2009 між Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» та Закритим акціонерним товариством «ШРБУ№100» договору оренди цілісного майнового комплексу та його подальше розірвання.

Позивач зазначив, що між сторонами були підписані акти звірки взаєморозрахунків, що свідчить про визнання боргу.

Проте, суд вважає вказану позицію позивача помилковою, з огляду на таке.

За статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1 ст.760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

Згідно з ч.2 ст.760 Цивільного кодексу України предметом договору найму можуть бути майнові права.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2009 між Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «ШРБУ№100» (Орендар) було укладеного договір оренди цілісного майнового комплексу, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування цілісний майновий комплекс, що пов'язаний з будівництвом та ремонтом автомобільних доріг, вартістю 43489000,00 грн.

Відповідно до розділу «Загальні положення» даного договору цілісний майновий комплекс - це господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (товар, робіт, послуг). До складу цілісного майнового комплексу входять всі види майна, що в сукупності складають господарський об'єкт із завершеним циклом виробництва продукції (товарів, робіт, послуг), включаючи земельні ділянки, на якому він знаходиться, автономні інженерні комунікації, систему енергопостачання, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також інші права.

Згідно з п.1.3 договору орендар виступає правонаступником прав та обов'язків орендодавця у частині активів та пасивів згідно передавального балансу та прав і обов'язків орендодавця в частині здійснення діяльності, зазначеної п.1.2 (том 1, а.с.165-169).

На виконання умов вказаного договору Дочірнє підприємство «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» передало, а Закрите акціонерне товариство «ШРБУ№100» прийняло у строкове платне користування цілісний майновий комплекс, про що сторонами було складено акт приймання-передачі (том 1, а.с.170-176).

За умовами вказаного акту приймання-передачі, у користування ЗАТ «ШРБУ№100» перейшли пасив, зокрема, кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги, які були надані наступними суб'єктами господарювання: Васильківська філія ЗАТ «Ореол-1» на суму 2318,56 грн., ТОВ «Скандік Трак» на суму 30543,93 грн., ТОВ «Бітіеф ЛТД» на суму 37065,00 грн., СПД ОСОБА_2 на суму 15015,60 грн., СПД ОСОБА_3 на суму 29904,00 грн., Філія «Дебальцівська ДЕД» ДП «Донецький ОАД» на суму 155956,20 грн., Філія «Жовківська ДЕД» ДП «Львівський ОАД» на суму 5565,34 грн., Філія «Львівська ДЕД» ДП «Львівський ОАД» на суму 4750,34 грн., Філія «Новомосковська ДЕД» ДП «Дніпровський ОАД» на суму 2266,04 грн., Філія «Новоселівська ДЕД» ДП «Дніпропетровський ОАД» на суму 3804,55 грн., ТОВ «Райагрошлях» м.Малин на суму 33263,42 грн., ОСОБА_4 на суму 1435,00 грн., Решетилівський «Райагробуд» на суму 38383,14 грн. та СПД ОСОБА_5 на суму 495,60 грн.

Судом встановлено, що 30.06.2010 між Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «ШРБУ№100» (Орендар) було укладено договір про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М., 24 квітня 2009 року, за реєстровим №1646, за умовами якого сторони дійшли згоди щодо дострокового розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М. (том 1, а.с.177).

З метою виконання умов вказаного договору Закритим акціонерним товариством «ШРБУ№100» було передано, а Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» прийнято цілісний майновий комплекс, у т.ч. кредиторську заборгованість за товари, роботи, послуги, які були надані наступними суб'єктами господарювання: Васильківська філія ЗАТ «Ореол-1» на суму 2318,56 грн., ТОВ «Скандік Трак» на суму 30543,93 грн., ТОВ «Бітіеф ЛТД» на суму 37065,00 грн., СПД ОСОБА_2 на суму 15015,60 грн., СПД ОСОБА_3 на суму 29904,00 грн., Філія «Дебальцівська ДЕД» ДП «Донецький ОАД» на суму 155956,20 грн., Філія «Жовківська ДЕД» ДП «Львівський ОАД» на суму 5565,34 грн., Філія «Львівська ДЕД» ДП «Львівський ОАД» на суму 4750,34 грн., Філія «Новомосковська ДЕД» ДП «Дніпровський ОАД» на суму 2266,04 грн., Філія «Новоселівська ДЕД» ДП «Дніпропетровський ОАД» на суму 3804,55 грн., ТОВ «Райагрошлях» м.Малин на суму 33263,42 грн., ОСОБА_4 на суму 1435,00 грн., Решетилівський «Райагробуд» на суму 38383,14 грн. та СПД ОСОБА_5 на суму 495,60 грн.

Отже, враховуючи вищенаведені матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що Дочірнє підприємство «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України», на підставі договору про передачу цілісного майнового комплексу від 24.04.2009 було лише передано цілісний майновий комплекс (у т.ч. кредиторську заборгованість) в оренду вказаному контрагенту, при цьому за Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» були збережені права та обов'язки власника майна, у т.ч. і обов'язки щодо погашення кредиторської заборгованості.

Щодо посилань позивача на акти звірки взаєморозрахунків, то суд наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні такі докази.

У зв'язку з цим, суд вважає, що підписання вищевказаних договору та додаткової угоди, не є діями, які свідчать про визнання позивачем наявності кредиторської заборгованості (окрім кредиторської заборгованості на суму 155956,20 грн. по взаємовідносинах з Дебільцівською ДЕД Донецький ОДА, кредиторської заборгованості на суму 10315,68 грн. по взаємовідносинах з ДП «Львівський облавтодор» АВТ «ДАК «Автомобільні дороги України» та кредиторської заборгованості на суму 6070,59 грн. по взаємовідносинах з ДП «Дніпропетровський облавтодор» АВТ «ДАК Автомобільні дороги України», переривання строку позовної давності по якій підтверджується вищевказаними угодами про відстрочення сплати заборгованості та додатковою угодою).

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем всупереч вищенаведеним положенням КАС України під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту виникнення кредиторської заборгованості по контрагентам: Васильківська філія ЗАТ «Ореол-1» на суму 2318,56 грн., ТОВ «Скандік Трак» на суму 30543,93 грн. 01.01.2008 року, ТОВ «Бітіеф ЛТД» на суму 37065,00 грн.,СПД ОСОБА_2 на суму 15015,60 грн.,СПД ОСОБА_3 на суму 29904,00 грн., ТОВ «Райагрошлях» м.Малин на суму 33263,42 грн., СПД ОСОБА_4 на суму 1435,00 грн., Решетилівський «Райагробуд» на суму 38383,14 грн. та СПД ОСОБА_5 на суму 495,60 грн. та, відповідно, підтвердження ненастання спливу строку позовної давності та доказів на підтвердження факту переривання строку позовної давності щодо стягнення вказаної кредиторської заборгованості.

У зв'язку з цим, суд вважає, що збільшення позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 № суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на 46048,73 грн., з яких сума за податковим зобов'язанням складає 43994,82 грн. ((32862,49 грн. х 25% / 100%) + (155561,76 грн. х 23% / 10%)) та за штрафними санкціями - 2053,91 грн. (8215,62 грн. х 25% / 100%), є правомірним.

Також в акті перевірки зазначено про те, що проведеною перевіркою відображеного показника в сумі 551318,10 грн., а саме: 2009 рік - 115486,00 грн., 2010 рік - 257855,00 грн., І кв. 2011 рік - 177977,00 грн., 2372061,00 грн. на підставі договорів, авансових звітів, оборотно-сальдових відомостей по рахунку по рахунках 31, 30, 63 встановлено завищення задекларованих ДП "ШРБУ №100" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" показників у рядку 04.13 Декларації «інші витрати, крім визначених у 04.1-04.12» витрат на суму 796,58 грн., а саме: ІІІ кв. 2010 рік - 55,00 грн., ІІ кв. 2011 рік - 108,90 грн., ІІ-ІІІ кв. 2011 рік - 482,42 грн., ІІ-ІV кв. 2011 рік - 741,58 грн.

Посадові особи контролюючого органу зазначили, що ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія Автомобільні Дороги України» з каси підприємства видавались кошти працівникам під звіт на потреби підприємства. Підзвітними особами, якими був придбаний товар, сировина, матеріали до авансового звіту не завжди були додані відповідні розрахункові документи, що підтверджують здійснення платежу, а також отримання товару, сировини, матеріалів від продавця.

В порушення п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI ( із змінами та доповненнями) підприємством включено до складу витрат відповідні витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку на суму 796,58 грн., а саме: ІІІ кв. 2010 рік - 55,00 грн., ІІ кв. 2011 рік - 108,90 грн., ІІ-ІІІ кв. 2011 рік - 482,42 грн., ІІ-ІV кв. 2011 рік - 741,58 грн. (том 1, а.с.43).

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки контролюючого органу в цій частині.

У зв'язку з цим, суд вважає, що відповідач правомірно збільшив позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 № грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 187,75 грн., з яких сума за податковим зобов'язанням складає 184,31 грн. ((55,00 грн. х25%/100%) + (741,58 грн.х23%/100%)) та за штрафними (фінансовими) санкціями - 3,44 грн.

Також перевіркою встановлено, що ДП "ШРБУ №100" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" в порушення пп.145.1.2 п.145.1 ст.145 та п.146.15 ст.146 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI проводилося нарахування амортизаційних відрахувань на основні засоби, які за період з квітня по грудень 2011 року не використовувалися у господарській діяльності підприємства, внаслідок чого завищено собівартість придбаних (виготовлення) та реалізованих товарів (робіт, послуг) код. рядка 05.1.СВ "Амортизація виробничих основних засобів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг" на суму 4592,16 грн., внаслідок чого завищено собівартість на загальну суму 4592,16 грн. (том 1, а.с. 68).

Відповідно до п.145.1.2 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації).

Згідно з п.145.1.3 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України при визначенні строку корисного використання (експлуатації) слід ураховувати: очікуване використання об'єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об'єкта та інші фактори.

Пунктом 146.1 ст.146 Податкового кодексу України передбачено, що облік вартості, яка амортизується, ведеться за кожним об'єктом, що входить до складу окремої групи основних засобів, у тому числі вартість ремонту, поліпшення таких засобів, отриманих безоплатно або наданих в оперативний лізинг (оренду), як окремий об'єкт амортизації.

Відповідно до п.146.2 ст.146 Податкового кодексу України амортизація об'єкта основних засобів нараховується протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, установленого платником податку, але не менше мінімально допустимого строку, встановленого пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу, помісячно, починаючи з місяця, що наступає за місяцем введення об'єкта основних засобів в експлуатацію і зупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших видів поліпшення та консервації.

Згідно з п.146.3 ст.146 Податкового кодексу України амортизаційні відрахування розрахункового кварталу за кожним об'єктом основних засобів визначаються як сума амортизаційних відрахувань за три місяці розрахункового кварталу, обчислених із застосуванням обраного платником податку методу нарахування амортизації відповідно до кожної групи основних засобів.

Пунктом 146.15 ст.146 Податкового кодексу України визначено, що у разі виведення з експлуатації окремого об'єкта основних засобів або передачі його до складу невиробничих необоротних матеріальних активів за рішенням платника податку або суду об'єкт не амортизується.

У цьому ж порядку відбувається виведення основних засобів з експлуатації внаслідок їх відчуження за рішенням суду.

У разі зворотного введення такого об'єкта в експлуатацію або передачі до складу виробничих основних засобів, для цілей амортизації приймається вартість, яка амортизується на момент його виведення з експлуатації (складу виробничих засобів) та збільшується на суму витрат, пов'язаних з ремонтом, модернізацією, модифікацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією тощо.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виведення позивачем з експлуатації основних засобів у період квітень-грудень 2011 року і тим самим, не спростовано висновки контролюючого органу про заниження податку на прибуток на суму 4592,16 грн.

У зв'язку з цим, суд вважає, що висновки податкового органу щодо завищення собівартості придбаних (виготовлення) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму 4592,16 грн. є обґрунтованими, а тому збільшення на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 № суми податку на прибуток підприємств на 1056,20 грн. (4595,16 грн. х 23% (ставка податку)/100%) є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Також в акті перевірки зазначено, що на підставі відомостей та журналу-ордеру по рах. 23 «виробництво» в частині списання на витрати матеріалів, спецодягу, інше (підрахунок сум оприбуткування виробничих запасів та послуг за даними журналів-ордерів по зазначених рахунках, здійснених вибірковим порядком) встановлено завищення задекларованих ДП «ШРБУ №100» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні Дороги України» показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11» на суму 4500,00 грн. (ремонт на технічне обслуговування автомобіля ТОВ «Снайпер Медія», Договір №00110925 від 25.08.2011 (том 1, а.с. 41).

Як зазначено вище, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача в період перевірки транспортного засобу - автомобіля HICAH MAKCIMA д.н. НОМЕР_4, який відповідно до п. 1.1 є предметом договору про технічне обслуговування та ремонт автомобіля від 25.08.2011 №00110925, укладеного між ДП «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та ТОВ «Снайпер Медіа».

У зв'язку з цим, суд вважає, що висновки податкового органу щодо завищення витрат на суму 4500,00 грн. є обґрунтованими, а тому нарахування на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 № суми податку на прибуток підприємств на 1035,00 грн. (4500,00 грн. х 23% (ставка податку)/100%) є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок фінансових санкцій (т.5, а.с.110-111), судом встановлено, що сума грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 110087,00 грн., у т.ч. податкове зобов'язання на суму 108030,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2057,00 грн., яке було нараховано позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення від 17.01.2013 №, складається з наступних епізодів:

- 7935,00 грн. - сума податкового зобов'язання, яка була нарахована позивачу по господарських операціях з ТОВ «Технолізинг»;

- 5750,00 грн. - сума податкового зобов'язання, яка була нарахована позивачу по господарських операціях з ТОВ «Снайпер Медіа»;

- 8229,00 грн. - сума податкового зобов'язання, яка була нарахована позивачу за прострочення кредиторської заборгованості та відсутності документів по господарських операціях за ІV квартал 2010 року та 2057,00 грн. - штрафні санкції;

- 86116,00 грн. - сума податкового зобов'язання, яка була нарахована позивачу за прострочення кредиторської заборгованості та відсутності документів по господарських операціях за ІV квартал 2011 року.

Дослідивши зміст акта перевірки, судом встановлено, що податковим органом встановлено, що позивачем у 2011 році було вчинено наступні порушення:

- не включено до складу інших доходів кредиторську заборгованість, термін позовної давності якої закінчився у сумі 327904,23 грн. (за 2011 рік);

- здійснено нарахування амортизаційних відрахувань на суму 4592,16 грн. (квітень-грудень 2011 року);

- віднесено до складу витрат документально непідтверджені господарські операції у розмірі 741,58 грн. (4 кв.2011 року);

- віднесено до складу витрат документально непідтверджені господарські операції (ремонт на технічне обслуговування автомобіля) у розмірі 4500,00 грн. (2011 року).

Отже, з огляду на вищенаведене, загальна сума заниженого позивачем доходу у 2011 році становить 337737,97 грн. (327904,23 грн. + 4592,16 грн. + 741,58 грн. + 4500,00 грн.).

Враховуючи те, що в силу вимог Податкового кодексу України ставка податку на прибуток підприємств у 2011 році становить 23 %, то сума заниженого позивачем податку у вказаному звітному періоді складає 77679,73 грн. (337737,97 грн. х 23%/100%).

Проте, відповідно до розрахунку відповідача сума заниженого позивачем податку на прибуток у 2011 році становить 86116,00 грн.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження правомірності розрахунку податку на прибуток за 2011 рік саме у сумі 86116,00 грн., здійсненому податковим органом, зокрема, наявності інших порушень з боку позивача за період, що перевірявся.

У зв'язку з цим, суд вважає, що відповідачем було безпідставно донараховано позивачу на підставі спірного податкового повідомлення-рішення податок на прибуток за 2011 рік у сумі 8436,27 грн. (86116,00 грн. - 77679,73 грн.).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішенні від 17.01.2013 № в частині збільшення позивачу податку на прибуток підприємств на 48075,04 грн., яка складається з податкових зобов'язань у розмірі 39638,77 грн., протиправно нарахованих позивачу на кредиторську заборгованість, строк позовної давності щодо стягнення якої на момент перевірки не сплинув, та податкових зобов'язань у розмірі 8436,27 грн., протиправно нарахованих позивачу у зв'язку з відсутністю в акті перевірки виявлених порушень на таку суму.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Позивачем за подання позовної заяви 21.06.2013 згідного платіжного доручення від 08.02.2013 №98 (том 1, а.с.3), оригінал якого міститься в матеріалах справи, було сплачено судовий збір на суму 2294,00 грн. у належному до сплати розмірі (1 відсоток розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 2 розмірів мінімальних заробітних плат, яка станом на 01.01.2013 р. складала 1147,00 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області становить 135,02 грн. (48075,04 х 2294 : 816778,00).

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Вишгородському районі Київської області Державної податкової служби від 17.01.2013 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності на суму 48075,04 грн.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути судовий збір у розмірі 135,02 грн. (сто тридцять п'ять грн. 02 коп.) на користь Дочірнього підприємства «ШРБУ №100» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (ідентифікаційний код 05423018, місцезнаходження: 07335, Київська обл., Вишгородський р-н., с.Демидів) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39466569, місцезнаходження: 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м.Вишгород, пр-т. Шевченка, буд.1-А).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.