Справа № П/811/2288/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року справа № П/811/2288/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Інспекція) (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10) про визнання протиправними дій і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до Світловодської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Інспекція 2), правонаступником якої є Інспекція, про визнання протиправними дій і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (Том 1 а.с.6-10, Том 6 а.с.6-8, 11-12).

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги заяви.

Стверджували, що у Інспекції 2 відбулось скорочення штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва.

На думку позивача, відповідач проігнорував його переважне право на залишення на роботі, не запропонувавши вакантні посади.

Зазначає, що їх запропоновано іншим працівникам з меншою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Повідомив, що, приймаючи рішення про звільнення, Інспекція 2 не врахувала виконання ним додаткових обов'язків представника податкового органу на акцизному складі.

Звертав увагу суду, що звільнення відбулось без згоди профспілкового комітету, членом якого є він.

Представник відповідача заперечив стосовно задоволення позову.

Пояснив, що ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників після отримання згоди профспілкового комітету.

Зазначив, що у Інспекції 2 відбулось скорочення чисельності та штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва, метою якої стало виконання усіма працівниками, які залишились, перевірочних функцій податкового органу.

Пояснив, що позивач протягом декількох років не виконував такі функції, оскільки обіймав посаду головного державного інспектора з питань комунікації.

Стверджує, що у ОСОБА_1 не існувало переважного права на залишення на роботі перед тими працівниками, посади яких скорочувались.

На його думку, усі мали однакову кваліфікацію, однак продуктивність праці у третіх осіб є вища з урахуванням обов'язків, які виконували.

Звертав увагу, що працівників, посади яких не зазнали змін у новому штатному розписі, переводили на ті ж посади, котрі вони обіймали.

Визнав, що ОСОБА_1 виконував додаткову роботу, будучи представником податкового органу на акцизному складі.

Треті особи належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явились та не висловили відношення щодо позову.

Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 7 а.с.97-98).

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, позивач з 01 березня 2012 року по 19 квітня 2016 року обіймав посаду головного державного інспектора з питань комунікації Інспекції 2 (Том 1 а.с.14-29).

Його посада не входила в склад жодного відділу згідно штатного розпису (Том 1 а.с.54-58).

18 січня 2016 року Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області затвердило штатний розпис Інспекції 2 на 2016 рік (Том 1 а.с.59-60).

Кількість штатних посад зменшена на 16 одиниць (59-43) (Том 1 а.с.54-60).

Посада позивача скорочена.

Ознайомившись з штатними розписами за 2015 та 2016 роки, суд зробив такі висновки:

- скорочувались посади, робота на яких не пов'язувалась з проведенням перевірок;

- частина посад залишалась така ж, а частина зазнавала змін у назві чи в обов'язках.

Це підтвердив у судовому засіданні і представник відповідача.

Наказом Інспекції 2 від 08 лютого 2016 року №24 введено в дію нову організаційну структуру з урахуванням штатної чисельності (Том 1 а.с.61-63).

Працівників, назви посад яких і обов'язки за ними не зазнали змін, перевели на ті ж посади у новій структурі штату (Том 1 а.с.188-204).

Інших ж працівників повідомили про майбутнє звільнення та запропонували нові посади.

Частину працівників повідомили про майбутнє звільнення і не запропонували нові посади у зв'язку відсутністю вакантних.

За ОСОБА_1 не визнали переважне право на залишення на роботі.

18 лютого 2016 року його сповістили про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штатної чисельності (Том 1 а.с.13).

02 березня того ж року позивач отримав запрошення на засідання профспілкового комітету Інспекції 2 (Том 1 а.с.106).

Це доводиться наявністю його підпису на повідомленні.

02 березня 2016 року профспілковий комітет надав згоду на звільнення у зв'язку із скороченням посад 6 працівників, серед яких є ОСОБА_1 (Том 1 а.с.78).

19 квітня 2016 року Інспекція 2 прийняла наказ №25-о про звільнення позивача з посади головного державного інспектора з питань комунікації у зв'язку із скороченням штату на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України (Том 1 а.с.67-69).

ОСОБА_1 стверджує, що під час звільнення не враховано переважне право на залишення на роботі, оскільки вважає себе більш високо кваліфікованим і з кращою продуктивністю праці, ніж треті особи.

У судовому засіданні суд допитував, як свідків, керівників Інспекції 2.

Ними є ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Свідки пояснили, що 9 працівників податкового органу (у тому числі і ОСОБА_1.) залучались до чергування на акцизному складі, протягом 2015 року.

На час чергування звільнялись від виконання основного обов'язку.

Робота на акцизному складі полягала в контролі за процесом виготовлення палива (контроль за обсягом продукції).

Водночас, визнали, що протягом І кварталу 2015 року на ОСОБА_1 покладались обов'язки з реєстрації та обліку реєстраторів розрахункових операцій, книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок (Том 7 а.с.33).

Ця робота не пов'язана з проведенням жодних перевірок.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивач за власним бажанням у 2012 році переведений на посаду, яка не пов'язана з основною функцією податкового органу (здійснення перевірок), у зв'язку з низькими показниками роботи та наявністю дисциплінарних стягнень.

Згідно особової картки ОСОБА_1 у період до обіймання посади головного інспектора з питань комунікації його 6 разів притягували до дисциплінарної відповідальності (Том 7 а.с.32, 48-51, 86-91).

Позивач у судовому засіданні не заперечував цього факту.

Свідок ОСОБА_12 зазначив, що треті особи та позивач мали однакову кваліфікацію, однак продуктивність праці ОСОБА_1 є менша.

Водночас, повідомив, що продуктивність праці позивача ставила під сумнів виконання ним обов'язків на нових посадах, працівники яких, майже усі, були б задіяні на проведенні перевірок платників податків.

За період 2015 - 2016 років позивач та треті особи до дисциплінарної відповідальності не притягувались (догани та інші стягнення не застосовувались) (Том 6 а.с.78).

Інспекція 2 у 2015 році не проводила щорічне оцінювання працівників (Том 6 а.с.87).

Назва посади, яку займала третя особа ОСОБА_11, зазнала лише часткових змін (Том 6 а.с.89).

Обіймала посаду головного державного інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи, а переведена на посаду головного державного інспектора з питань організаційної роботи (Том 6 а.с.89).

Аналіз посадової інструкції за новою посадою вказує, що вона продовжувала виконувати попередні обов'язки (Том 6 а.с.71-76, 79-85).

Третя особа ОСОБА_4 переведена з посади головного державного ревізора - інспектора координаційно-моніторингового відділу на посаду головного державного інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб (Том 6 а.с.88).

Керівником ОСОБА_4 стала ОСОБА_14 (Том 7 а.с.31).

ОСОБА_14 є рідною сестрою позивача, що визнав останній в судовому засіданні.

Податковий орган надав порівняльну таблицю стосовно третіх осіб і позивача (Том 3 а.с.221-228, Том 7 а.с.99-105).

Так, ОСОБА_10 обіймала посаду заступника начальника управління - начальника відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб, майнових податків та єдиного соціального внеску, а призначена завідуючим сектору погашення боргу.

ОСОБА_9 обіймала посаду головного державного ревізора - інспектора відділу податкового аудиту, а призначена головним державним ревізором - інспектором відділу аудиту.

ОСОБА_8 обіймав посаду головного державного ревізора - інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, а призначений завідуючим сектору контрольно-перевірочної роботи відділу податків і зборів з фізичних осіб.

ОСОБА_7 обіймав посаду завідувача сектора спеціальних перевірок управління доходів і зборів з фізичних осіб, а призначений головним державним ревізором - інспектором відділу податків і зборів з фізичних осіб.

ОСОБА_6 обіймала посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб, майнових податків управління доходів і зборів з фізичних осіб, а призначена головним державним інспектором сектору погашення боргу.

ОСОБА_5 обіймав посаду головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів, а призначений головним державним інспектором відділу обслуговування платників податків.

ОСОБА_3 обіймав посаду начальника відділу оподаткування юридичних осіб, а призначений начальником відділу податків і зборів з юридичних осіб.

ОСОБА_2 обіймала посаду головного державного ревізора - інспектора відділу податкового аудиту, а призначена головним державним ревізором - інспектором відділу податків та зборів з юридичних осіб.

Треті особи та позивач отримали вищу освіту за кваліфікацією спеціаліст та магістр (економіка та фінанси).

Треті особи та позивач мають різний стаж роботи.

Стаж роботи ОСОБА_1 є найбільшим.

Позивач до 2012 року працював державним податковим ревізором - інспектором управління оподаткування фізичних осіб управління податкового контролю юридичних осіб (Том 6 а.с.86).

З цієї посади переведений на посаду головного державного податкового інспектора сектору взаємодії із засобами масової інформації та громадськістю за власним бажанням (Том 6 а.с.86).

Ухвалою суду від 01 вересня 2016 року первісного відповідача - Інспекцію 2 замінено його правонаступником, яким є Інспекція (Том 1 а.с.168-169).

Ухвалами суду від 01 та 26 червня 2017 року до участі у справі залучено третіх осіб (Том 3 а.с.43-44, 95-96).

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року позовні вимоги, які розглядає суд у цій справі, виділені з адміністративної справи №П/811/579/16. (Том 6 а.с.11-12).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, позивач не ставить під сумнів наявність правових підстав змін в організації виробництва і праці в Інспекції 2 (скорочення чисельності і штату працівників).

ОСОБА_1 не звинувачує відповідача у недотриманні строку звільнення з роботи та вручення попередження про це.

Даючи пояснення суду, позивач та його представник визнали, що звільнення зі служби відбулось за наявності згоди профспілкового комітету.

Це доводиться змістом протоколу засідання профспілкового комітету.

У судовому засіданні після допиту свідків, які були керівниками Інспекції 2, представник відповідача визнав, що ОСОБА_1 тимчасово виконував додаткові обов'язки: чергував разом з іншими працівниками на акцизному складі та здійснював реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій.

Виконання цих обов'язків не потребували спеціальних знань, оскільки на акцизному складі позивач фіксував лише кількість виготовленої продукції.

Реєстрація реєстраторів розрахункових операцій полягала у фіксуванні дати початку їх експлуатації платниками податків.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Отже, з урахуванням змін в організації виробництва і правці Інспекції 2 (скорочення чисельності і штату працівників) у останньої виникло право звільнити працівників, посади яких скорочено.

Посада ОСОБА_1 скорочена, що ним не заперечується.

Приписами частини 1 статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Таким чином, конкурувати у залишенні на роботі можуть лише працівники, посади яких скорочено, за наявності інших вакантних посад.

Позивач стверджує, що треті особи є його конкурентами та він має переважне право у залишенні на роботі, оскільки є більш високо кваліфікованим та працював більш продуктивно.

Проаналізувавши посади третіх осіб, які вони обіймали та котрі їм запропонували, суд встановив наступне.

Всі, окрім ОСОБА_11, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, обіймали посади керівників структурних підрозділів Інспекції 2 та головних державних ревізорів.

Вони здійснювали контроль над дотриманням платниками податків вимог податкового законодавства.

Їх перевели на інші посади, які передбачали здійснення такого ж контролю.

А тому, Інспекція 2 правомірно не запропонувала позивачу ці посади, оскільки він не здійснював контроль за дотриманням платниками податків вимог податкового законодавства.

Що стосується ОСОБА_11, ОСОБА_5 і ОСОБА_4, то суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_11 обіймала посаду головного державного інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи, а переведена на посаду головного державного інспектора з питань організаційної роботи.

Функціональні обов'язки за новою посади не зазнали змін.

Фактично зазнала змін лише назва посади.

Таким чином, у Інспекції 2 виник обов'язок перевести ОСОБА_11 на аналогічну посаду.

ОСОБА_5 обіймав посаду головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів, а призначений головним державним інспектором відділу обслуговування платників податків.

Функціональні обов'язки за новою посадою не зазнали змін.

Відбулась зміна лише назви відділу.

Таким чином, у Інспекції 2 виник обов'язок перевести ОСОБА_5 на нову посаду з такими ж функціональними обов'язками.

ОСОБА_4 переведена з посади головного державного ревізора - інспектора координаційно-моніторингового відділу на посаду головного державного інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб.

Отже, попередня посада скорочена, а її призначено на нову з іншими функціональними обов'язками.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що тільки ОСОБА_4 стала конкурентом ОСОБА_1 у залишенні на роботі.

Судом встановлено, що керівником відділу, до якого призначена ОСОБА_4, є рідна сестра позивача ОСОБА_14

ОСОБА_14 переведена на нову посаду 01 березня 2016 року (до звільнення позивача) (Том 1 а.с.189-199).

Приписами статті 27 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) встановлено обмеження спільної роботи близьких осіб.

Так, приписами частини 1 цієї норми Закону передбачено, що особи, зазначені у підпунктах "а", "в"-"з" пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у підпунктах "а", "в"-"з" пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб.

Положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюються на:

1) народних засідателів і присяжних;

2) близьких осіб, які прямо підпорядковані один одному у зв'язку з набуттям одним з них статусу виборної особи;

3) осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.

Приписами підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону встановлено, що суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці.

ОСОБА_14 та ОСОБА_1 проходили державну службу (державні службовці).

У даному випадку не існує обмежень положень абзаців 1 та 2 частини 1 статті 27 Закону.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що, навіть, у разі наявності у ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі стосовно ОСОБА_4, його не могли призначити на посаду у відділ, керівником якого є ОСОБА_14, оскільки це забороняє Закон.

Під час звільнення не існувало інших вакантних посад, призначення на які залежало від волі Інспекції 2.

Отже, відповідач звільнив позивача з роботи з дотриманням вимог трудового законодавства.

А тому, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей