Справа № 127/24110/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 127/24110/16-а

провадження № К/9901/8689/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 127/24110/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України (у складі колегії суддів: Мойсюка М. І., Загороднього А. Ф., Швеця В. В.) від 20 вересня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова КМУ № 1013) у розмірі 90 % від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Вінницької області № 18/191 від 06 червня 2016 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугою років у розмірі 90 % виходячи із середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Вінницької області № 18/191 від 06 червня 2016 року про заробітну плату, з першого числа місяця, що йде за місяцем в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01 січня 2016 року без застосування будь - яких обмежень в розмірі виплати пенсії та виплачувати її в подальшому;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці виплатити різницю між фактично отриманою пенсією та належною до сплати сумою;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що Постановою КМУ № 1013 підвищено посадові оклади відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників, у зв'язку з чим, у нього виникло право на перерахунок раніше призначеної йому згідно ст. 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII) пенсії. Однак відповідач, всупереч вимог чинного законодавства, протиправно відмовив йому у здійсненні такого перерахунку.

3. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Постановою Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року скасовано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 раніше призначеної йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII в редакції, чинній станом на момент призначення йому пенсії, виходячи з середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Вінницької області від 06 червня 2016 року № 18/191 в розмірі 90 % місячного заробітку починаючи з 01 січня 2016 року без застосування будь-яких обмежень в розмірі виплати пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Не погоджуючись із зазначеною постановою, 10 жовтня 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці звернулося до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

6. Ухвалою судді Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження за вказаною заявою.

7. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року), 24 січня 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.

8. 26 жовтня 2017 року до Верховного Суду України від ОСОБА_2 надійшло заперечення, у якому позивач просив заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року відхилити.

9. Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 14 листопада 2005 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію призначену йому відповідно до Закону № 1789-XII (чинного на час призначення пенсії).

11. 05 жовтня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про перерахунок пенсії, до якої додав довідку прокуратури Вінницької області від 06 червня 2016 року № 18/191. Згідно вказаної довідки, ОСОБА_2 працював у прокуратурі Вінницької області на посаді заступника прокурора області, а заробітна плата з 01 грудня 2015 року на цій посаді становить 27800,96 грн.

12. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 13 жовтня 2016 року № 12057 ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії. Вказане рішення мотивовано тим, що у зв'язку з законодавчими змінами з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом № 1789-XII не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

13. Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ

14. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратили чинність, а на виконання вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

15. Вищий адміністративний суд України скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій та приймаючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Зміни, внесені до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

16. До такого висновку суд касаційної інстанції дійшов на підставі ст. 22 Конституції України, згідно якої закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

IV. ДОВОДИ ЗАЯВИ

17. У заяві про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Заявник просить скасувати постанову суду касаційної інстанції та залишити в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

18. На обґрунтування заяви надано копії ухвал Вищого адміністративного суду України: від 25 травня 2017 року (№ К/800/21257/16), від 29 червня 2017 року (№ К/800/26910/16), від 30 серпня 2017 року (№ К/800/24212/16), від 11 квітня 2017 року (№ К/800/11666/17), від 13 червня 2017 року (№ К/800/19360/17), від 12 червня 2017 року (№ К/800/19093/17), від 07 квітня 2017 року (№ К/800/10954/17), від 20 квітня 2017 року (№ К/800/12443/17), від 29 травня 2017 року (№ К/800/17612/17), від 07 квітня 2017 року (№ К/800/11015/17), у яких суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував одні й ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах, а саме ст. 50-1 Закону № 1789-XII.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 50-1 Закону № 1789-XII, при вирішенні спорів, пов'язаних із перерахунком пенсій, призначених за вказаною статтею у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

20. У рішенні, про перегляд якого подано заяву, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії, на підставі поданої ним довідки, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватись норма, що визначає розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. При цьому зміст та обсяг набутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

21. Між тим, в ухвалах Вищого адміністративного суду України, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивачів до відповідачів із заявами про перерахунок пенсії ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність, а Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

22. Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, Суд виходить з наступного.

23. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом

24. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

25. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

26. Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 13 цієї статті).

27. Частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15 липня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

28. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

29. Відтак, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

30. Уряд відповідний нормативно-правовий акт не прийняв і не визначив умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

31. 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

32. Отже, на час прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

33. Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені ст. 86 Закону № 1697-VII, відповідно до ч. 20 якої (у редакції Закону № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

34. Постанова КМУ № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її п. 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

35. На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

36. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

37. Відтак, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

38. Положення Закону № 76-VIII, якими ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-XII та ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

39. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

40. У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

41. Враховуючи наведене, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

42. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а) та від 02 березня 2018 року (справи № 264/1617/17, № 761/21804/17).

43. Відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 2 ст. 243 КАС у редакції, чинній на час звернення із заявою, у разі неправильного застосування судом (судами) норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, Верховний Суд України має право скасувати судове рішення (судові рішення) та залишити в силі судове рішення (судові рішення), що було помилково скасовано судом апеляційної та/або касаційної інстанції.

44. Аналіз наведених норм матеріального права, юридична оцінка обставин справи дають підстави вважати, що рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

45. Водночас, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки положення цієї статті втратили чинність.

46. Оскільки суд касаційної інстанції у цій справі неправильно застосував норми матеріального права (ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ), ухвалене ним рішення підлягає скасуванню із залишенням у силі рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 243 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити.

Постанову Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2017 року у справі № 127/24110/16-а скасувати, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року залишити в силі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб