Справа № 820/484/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків

25 квітня 2018 р. справа №820/484/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника відповідача - Міністерства оборони України - Мазур Л.Б.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування протоколу, та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 6 протоколу від 17.11.2017 №119 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум в частині нарахування (призначення) ОСОБА_1 в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності в сумі 182700 грн.;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок за формою (додаток 13 наказу №530), враховуючи раніше виплачену суму одноразової грошової допомоги та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2014 №530;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2014 №530, враховуючи раніше виплачену суму одноразової грошової допомоги суми.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що не погоджується з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум в частині нарахування (призначення) ОСОБА_1 в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, яке визначено в п. 6 протоколу, оскільки Міністерство Оборони України, на думку представника позивача, 17.11.2017 мало обов`язок при виконанні постанови Ленінського районного суду м. Харкова та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №642/1880/17 дотримуватись вимог Закону від 20.12.1991 №2011-ХІІ (в редакції Закону від 06.04.2017 № 2004-VIII).

Відповідачі проти позову заперечували, від представника відповідача - Міністерства оборони України Мазур Л.Б. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що позивач отримав групу інвалідності в 2014 році, через що одноразова грошова допомога була нарахована на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, в редакції, що діяла на день встановлення позивачу інвалідності. Крім того, представник відповідача зазначила, що 3 група інвалідності встановлена понад тримісячного терміну після звільнення зі строкової служби.

Також від представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 Пилипенко М.М. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства, враховуючи те, що законодавством чітко зазначено, що день встановлення групи інвалідності, є днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим відсутні у позивача підстави для повторного подання документів для виплати допомоги у розмірі, що визначено в редакції Закону, яка діяла на дату винесення рішення суду.

В судове засідання позивач та представник позивача, а також представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибули, про час дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача - Уманець А.І. через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому представник позивача просив суд розглядати справу без участі позивача та його представника. Також представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи наявні матеріали справи, а також положення ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та його представника, а також представника відповідача - Харківського обласного військового комісаріату.

Представник відповідача - Міністерства оборони України Мазур Л.Б. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмовому відзиві на позов обставини.

Заслухавши пояснення представника Міністерства оборони України, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах СРСР з 23.05.1988 по 22.05.1990, в тому числі у в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_2 , у період з 23.09.1988 по 15.02.1990 приймав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в складі обмеженого контингенту Радянських Військ в Афганістані, що підтверджується довідкою від 14.11.2013 та 21.04.2016.

В 1988 року позивач отримав поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні (ДРА), де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність.

Згідно довідки МСЕК від 17.06.2014 позивачу була встановлена IIІ група інваліда війни з 11.06.2014 по 01.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами неодноразових звернень позивача для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності та отриманням відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, останній звернувся до суду.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 по справі №642/1880/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 6 протоколу №31 від 31.03.2017 комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей) та Порядку Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013р. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей та Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги... та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Порядку Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 р. та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014. В іншій частині позовних вимог відмовлено ( а.с. 13-15).

Зазначена постанова суду набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 по справі №642/1880/17, якою апеляційну скаргу Міністерства Оборони України залишено без задоволення. Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 по справі №642/1880/17 залишено без змін.

На виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 по справі №642/1880/17 комісією Міністерства Оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (п. 10 Протоколу засідання комісії від 01.09.2017 року № 88) прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, Порядку Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 р. та Наказу Міністерства Оборони України від 14.08.2014 № 530.

У судовому засіданні - 26.02.2018, в якому представник позивача брав участь, ним підтверджено, що позивач отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму.

У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, були внесені зміни до статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відповідно до яких було збільшено розміри одноразової грошової допомоги. Тому, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач повинен був керуватися Законом № 2004- VII в редакції від 06.04.2017.

Так, щодо доводів представника позивача стосовно того, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення мав керуватись положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції від 06.04.2017, відповідно до норм статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, збільшено розміри одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців від 04.07.2012 №5040-VI, який набрав чинності з 01.01.2014, ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей викладено в новій редакції, відповідно до підпункту п.4 п.2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії: травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, чи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За результатами прийнятих змін до положень ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, прийнято постанову Кабінетом Міністрів України від 25.12.13 №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), яка набрала законної сили 01.01.2014.

У абзаці 3 пункту 2 цієї постанови Кабінету Міністрів України № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, законодавством України з питань призначення, виплати, перерахунку чи доплати, одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та звільненим з військової служби особам встановлено, що день встановлення групи інвалідності є днем виникнення права на отримання одноразової допомоги, тому застосовуванню підлягає порядок, який діяв на дату встановлення первинної відповідної групи інвалідності, в тому числі при визначенні розміру одноразової грошової допомоги.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей від 06.04.2017 №2004-VII, були внесені зміни до статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відповідно до яких було збільшено розмір одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.2 ст.16-2 в редакції цього Закону визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Прикінцевих положень цього Закону, встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень цього Закону, Кабінету Міністрів України привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Таким чином, з огляду на викладене, на позивача розповсюджується вимога про те, що допомога призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 цієї постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (в редакції від 24.05.2017) встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико - соціальної експертної комісії.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на положення нової редакції Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, законодавцем передбачено керуватися нормами законодавства, які діяли на момент встановлення позивачу інвалідності.

З аналізу наведених норм передбачається, що п.2 Перехідних положень Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано коло осіб, що до яких розповсюджується дія Закону, а не розмір одноразової грошової допомоги, що потребує відшкодування.

З огляду на викладене, розмір одноразової грошової допомоги визначений Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку №975 не застосовується до позивача, через те, що нормативно-правовими актами встановлені бланкетні норми щодо застосування тих редакцій Закону та постанови, які діяли на момент встановлення особі інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.02.2018 по справі №806/638/16.

Щодо посилань представника позивача на застосування практики Європейського Суду з прав людини в спірних правовідносинах, суд зазначає, що позовні вимоги заявлені позивачем підпадають під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у зазначені цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у зазначенні цього положення твердження позивача про те, що він має право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. Водночас, суд зазначає, що друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" дозволяє позбавлення майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію "законів".

Отже, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (за заявою №68385/10 та №71378/10).

Проте, в даному випадку неможливо стверджувати про наявність "законних сподівань", оскільки Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено застосування тієї редакції, що діяла на момент встановлення інвалідності.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п.2 Прикінцевих положень цього Закону, в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на "законне сподівання", а саме: щодо отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги, ніж він отримав раніше.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування п. 6 протоколу від 17.11.2017 №119 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум є необґрунтованими. Таким чином, відсутні правові підстави щодо зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати висновок, з урахуванням раніше виплаченої суми, та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів та зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати з відповідача не присуджуються.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п. 6 протоколу від 17.11.2017 №119 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату подати висновок, з урахуванням раніше виплаченої суми, та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів та зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 травня 2018 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.