Справа № 820/410/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.. Харків

20 квітня 2018 р. справа 820/410/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з приводу не вирішення по суті заяви ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.12.2017 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути та вирішити по суті заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15.12.2017, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що листом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.01.2018 №Ж-32870/0-265/0/95-18 відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Також представник позивача вважає, що відповідачем не вирішено питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що суперечить нормам ЗК України, яким регламентовано порядок отримання земельної ділянки у власність. Отже, у відповідача не було законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов письмовий відзив, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначив, що не надання відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою не є для позивача перешкодою для виготовлення проекту землеустрою. Позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із клопотанням від 18.12.2017. Як наслідок, позивач з 19.01.2018 набув права замовити розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання відповідного дозволу.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, про час, дату та місце судового розгляду повідомленні належним чином. Від представника позивача - ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому представник позивача просив розглядати справу без його участі, а також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 через свого представника шляхом поштового зв'язку звернувся до ГУ Держгеокадастру в Харківській області з заявою від 15.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області для подальшого надання у власність (а.с.11), разом з вказаною заявою представником ОСОБА_2 додано відповідні документи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У заяві представником позивача зазначено, що своє право ОСОБА_2 на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в межах норм, визначених ст. 121 ЗК України, не використав.

Як вбачається з листа ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 15.01.2018 №Ж-32870/0-265/0/95-18 (а.с.12), позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки при детальній перевірці заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що земельна ділянка, яка зазначена у графічних матеріалах, не включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у І кварталі 2018 року, який затверджено наказом ГУ Держгеокадару у Харківській області від 20.12.2017 №258.

По суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій".

Частиною 1 ст. 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. б ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

відповідно до ч.1, 2 та п. "а" ч.3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 ЗК України).

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 статті 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу наведених норм ЗК України вбачається, що ненадання відповідачем в даному випадку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Таким чином, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. Отже, відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, навіть якщо вона, на думку позивача, є протиправною, не має наслідком порушення прав та інтересів позивача, що має намір отримати земельну ділянку.

Суд зазначає, що в даному випадку, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність з приводу не вирішення по суті його заяви від 15.12.2017, намагався усунути перешкоду у реалізації його прав, якої у дійсності немає.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 10 ст. 118 ЗК України рішенням, яке може порушити права особи і яке може бути оскаржене до суду, може вважатися рішення про відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.

Аналогічні правові висновки щодо правильного вирішення спорів, пов'язаних із зверненням до суду фізичних осіб з позовом до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, в якому предметом позову є визнання протиправними дії щодо відмови у виданні дозволу, висловлені у постановах Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 14.03.2018 у справі №804/3703/16, від 31.01.2018 у справі № 814/741/16.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з приводу не вирішення по суті заяви позивача від 15.12.2017 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, - задоволенню не підлягають, оскільки оспорюване позивачем рішення ГУ Держгеокадастру у Харківській області не порушує його права на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про зобовязання ГУ Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути та вирішити по суті заяву позивача від 15.12.2017, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, суд зазначає, що в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем розглянуто зазначену заяву позивача від 15.12.2017 по суті та відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що відображено у формі листа від 15.01.2018 №Ж-32870/0-265/0/95-18, через що вказані позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобовязання ГУ Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути та вирішити по суті заяву позивача від 15.12.2017, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог, належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 травня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.