Справа № 415/45/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року справа №415/45/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області (суддя Фастовець В.М.) від 06 квітня 2018 року (повний текст рішення складений 06 квітня 2018 року) у справі №415/45/18 за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій щодо складання постанови серія АР№476802 від 24.12.2017 року про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн за порушення ч.1 ст.126 КУпАП незаконними; визнання протиправною та скасування постанови серія АР№476802 від 24.12.2017 року про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06 квітня 2018 року позов задоволено, визнано дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП протиправними; скасовано постанову серії АР №476802 від 24.12.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП закрито.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що службове посвідчення працівника Національної поліції не є документом, що посвідчує особу в розумінні ст.13 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою серії АР №476802 від 24.12.2017 року у справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Наведена постанова була винесена відповідачем внаслідок встановленого порушення позивачем вимог п. 2.4 (а) ПДР України, а саме: керуючи т.з. «Ford Fusion» д.н. ВВ2588ВC 24.12.2017 року об 00 год. 35 хв. по кв.Центральний, 8 в м.Сєвєродонецьк Луганської області позивач не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність,зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту "а" пункту 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Колегія суддів вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

За приписами статті 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу, тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Додатком 8 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N1395,зареєстр. Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853, визначена форма Тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами, у якому міститься примітка про те, що він є дійсним за наявності документа, що посвідчує особу.

Апеляційний суд при огляді відеозапису фіксації події адміністративного правопорушення встановив, що позивач на вимогу інспектора патрульної поліції пред'явив для перевірки тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами та в якості документа, що посвідчує особу, службове посвідчення оперуповноваженого ГУ Національної поліції в Луганській області.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що надане службове посвідчення надавало можливість відповідачу ідентифікувати особу та належність їй наданого тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами.

Посилання відповідача на ті обставини, що службове посвідчення у розумінні статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» не є документом, що посвідчує особу, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки наведеною нормою визначені види документів, що оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру і які відповідно до їх функціонального призначення поділяються на:1)документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; 2)документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус. Питання службових посвідчень регулюються окремими нормативними актами, зокрема ст.17 ч.2 Закону України «Про національну поліцію».

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, а тому правомірно задоволено позов.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 квітня 2018 року у справі №415/45/18 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 квітня 2018 року у справі №415/45/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_1