Справа № 2034/2-а-2524/10
Суддя: Пілюгіна О. М.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-2524/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді О.М. Пілюгіної за участі секретаря Шмулич А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Покотилівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання неправомірними дій по нездійсненню перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок пенсій -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою та уточненим позовом про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в Харківському районі Харківської області про нездійсненню перерахунку та виплати йому щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , з 01 березня 2001 року, відшкодувати моральну шкоду у сумі 4420,00 гривень .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідацією наслідків аварії, його визнано інвалідом III групи. Крім того, статтею 14 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі цього Закону йому призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. Але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановами Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за якими розмір пенсії по інвалідності III трупи цієї категорії має бути встановленим не нижче 6-ти мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю - в розмірах, не менше 50% мінімальної пенсії за віком, яка не може бути нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про перерахунок пенсій, однак йому відмовлено в цьому, тому він звернувся до суду з позовом та просить визнати відмову в перерахунку призначених пенсій неправомірною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсій починаючи з 01.03.2001 року по теперішній час в тому числі посилаючись на те що стаття 22 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, забороняється при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів, звужування змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області надало заперечення проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1, посилаючись на те, що позивача з 01 серпня 2001 року визнано інвалідом III групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивачу було призначено пенсію та додаткову щомісячну пенсію в мінімальному розмірі відповідно до частини 4 ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Частина 5 та ч.7 ст. 54 зазначеного Закону встановлює, що Порядок обчисленая пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Тому призначення та перерахунки призначених позивачу пенсій провадилось згідно постанови. Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р.№1 Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок, коштів державного бюджету постанови Кабінету

Міністрів України від 13.07.2004 р. №894, тобто здійснено збільшення на 12%; відповідно до постанови від 27.12.2005 р.№1293 Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також було здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України(пункт 28 розділ II). А після винесення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення ст. 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8,10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України" здійснювалися перерахунки пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.№53ф! та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. №654 Про підвищення пенсійного забезпечення громадян. Вважає, що призначена пенсія не може бути перерахована на підставі розміру мінімальної пенсії, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки цей Закон закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і яким пенсія призначається згідно з цим Законом.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовах.

Відповідач до суду не зявився, надав заперечення проти позову та просив справу розглядати за його відсутності.

Суд заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Так, відповідно до ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні з посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивача, довідки МСЕК встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його з 01 серпня 2001 року визнано інвалідом III групи. Положеннями ст. 14 Закону №796-ХІІ його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 06.06.1996 року, в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів III групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ч. З ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист Громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-//, вбачається, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Постанови Кабінету Міністрів України про перерахунки пенсії інвалідам внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, на які посилається відповідач підзаконними актами, які протирічать Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Індексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про

внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008 року, при визначені розмірів основної та додаткової пенсій позивачу, Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області повинно було діяти згідно з приписами базових законів, а саме відповідно до вимог ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та вимог ч.1 ст. 28 Закону «України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Тому суд вважає, що позивач має право на перерахунок призначених основної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та проведення виплати недоплаченої пенсії з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008 року по 23 вересня 2010 року.

В задоволенні інших позовних необхідно відмовити, як таких що не ґрунтуються на нормах

закону.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст. ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007р. № 107-VІ«Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного Суду України від 22:05.2008 за № 10- рп/2008 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови в перерахунку пенсії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХП, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону України у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058- IV та провести відповідні виплати за період з 31 жовтня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 23 вересня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається у той же строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2010 року.

Суддя ________О ОСОБА_2