Справа № 826/7994/16
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2018 року № 826/7994/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач)

до Міністерства юстиції України (далі також - відповідач)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 14.03.2016 №770/5 «Про відмову в реєстрації Політичної партії «Незалежних поглядів»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2015 (разом з іншими поданими документами) у відповідності до вимог законодавства України та прийняти рішення про реєстрацію Політичної партії «Незалежних поглядів».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ відповідача про відмову у реєстрації політичної партії ґрунтується на неправильному висновку про те, що програма партії носить декларативний характер, а також, що мета партії, зазначена в заяві, не відповідає меті, зазначеній в заяві про реєстрацію партії. Відтак, наказ є необґрунтованим, тобто прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, недобросовісно та несвоєчасно, тобто з порушенням установленого законом строку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача у письмовому запереченні на позов та в судовому засіданні зазначив про безпідставність позовних вимог, просив у їх задоволенні відмовити, стверджуючи, що наказ прийнято в установлений законом строк та він є правомірним, оскільки ґрунтується на правильному висновку правової експертизи Міністерства юстиції України.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2015 в м.Києві відбувся установчий з'їзд політичної партії «Незалежних поглядів».

Згідно з протоколом установчого з'їзду Партії від 21.03.2015 №1 на установчому з'їзді прийнято рішення про створення політичної партії «Незалежних поглядів» (далі - Партія), затверджено програму Партії, статут, обрано голову та першого заступника, раду Партії, центральну контрольно-ревізійну комісію та секретаріат Партії, визначено місцезнаходження керівних статутних органів та інше.

Зокрема згідно з указаним протоколом головою Партії обрано ОСОБА_1.

29.12.2015 до Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_1 від 27.12.2015 про реєстрацію Партії. До заяви додано установчі документи:

- статут і програму Партії;

- протокол установчого з'їзду Партії;

- відомості про склад керівних органів Партії;

- платіжний документ, що посвідчує внесення реєстраційного збору;

- інформацію про назву та адресу банківської установи, в якій Партії відкриватиме рахунки, реєстраційну картку форми І на проведення державної реєстрацію юридичної особи, утвореної шляхом заснування нової юридичної особи. У заяві також зазначено мету діяльності Партії.

Наказом від 14.03.2016 №707/5 «Про відмову в реєстрації Політичної партії «Незалежних поглядів» Міністерство юстиції України відмовило в реєстрації Партії.

Наказ ґрунтується на правовому висновку управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 03.02.2016, затвердженому директором названого департаменту 01.03.2016.

Згідно з указаним висновком правовою експертизою встановлено невідповідність установчих документів Партії чинному законодавству з тих мотивів, що програма Партії носить декларативний характер та, всупереч статті 7 Закону, не містить чітко викладених цілей та завдань Партії. Крім того, мета Партії, зазначена в заяві про її реєстрацію, не відповідає меті, зазначеній в статуті.

Не погоджуючись із таким наказом, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Статтею 1 Закону України «Про політичні партії в Україні» (далі - Закон) в редакції, чинній станом на час звернення позивача із заявою до Міністерства юстиції України про реєстрацію політичної партії встановлено, що право громадян на свободу об'єднання у політичні партії для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів визначається і гарантується Конституцією України. Встановлення обмежень цього права допускається відповідно до Конституції України в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей, а також в інших випадках, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 2 Закону політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об'єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.

Статтями 7 та 8 Закону визначено, що політичні партії повинні мати програму та статут.

Програма політичної партії є викладом цілей та завдань цієї партії, а також шляхів їх досягнення. Статут політичної партії має містити такі відомості:

1) найменування політичної партії;

2) перелік статутних органів політичної партії, порядок їх утворення, їхні повноваження і термін цих повноважень;

3) порядок вступу до політичної партії, зупинення та припинення членства в ній;

4) права та обов'язки членів політичної партії, підстави припинення чи зупинення членства в політичній партії;

5) порядок створення, загальну структуру та повноваження обласних, міських, районних організацій політичної партії та її первинних осередків;

6) порядок внесення змін та доповнень до статуту і програми політичної партії;

7) порядок скликання та проведення партійних з'їздів, конференцій, зборів та інших представницьких органів політичної партії;

8) джерела матеріальної та фінансової підтримки політичної партії, її місцевих організацій, порядок здійснення витрат політичної партії;

8-1) порядок здійснення внутрішньопартійного фінансового контролю (аудиту) за надходженнями і витратами політичної партії, її місцевих організацій, а також порядок утворення (призначення на посаду та звільнення з посади), повноваження і термін повноважень органів чи посадових осіб, відповідальних за здійснення такого контролю (аудиту);

8-2) порядок залучення аудиторської фірми для проведення зовнішнього незалежного фінансового аудиту звітності про доходи, майно, витрати і фінансові зобов'язання політичної партії, її місцевих організацій;

9) порядок ліквідації (саморозпуску), реорганізації політичної партії, використання її коштів та іншого майна, що залишилися після її ліквідації (саморозпуску);

10) розмір квот, що визначає мінімальний рівень представництва жінок і чоловіків у виборчому списку кандидатів у народні депутати України від партії у загальнодержавному окрузі, кандидатів у депутати місцевих рад в багатомандатних виборчих округах і має становити не менше 30 відсотків загальної кількості кандидатів у виборчому списку.

Частинами першою-третьою статті 11 Закону, в редакції, що діяла станом на час звернення із заявою про реєстрацію Партії, встановлено, що реєстрацію політичних партій здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань.

Для реєстрації політичної партії до центрального органу виконавчої (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань разом з заявою подаються:

1) статут і програма політичної партії;

2) протокол установчого з'їзду (конференції, зборів) політичної партії із зазначенням дати і місця його проведення, кількості учасників, які проголосували за створення політичної партії;

4) відомості про склад керівних органів політичної партії;

5) платіжний документ, що посвідчує внесення реєстраційного збору;

6) назва та адреса банківської установи, в якій політична партія відкриватиме рахунки.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань здійснює реєстрацію політичної партії після перевірки поданих матеріалів.

Частиною чотирнадцятою статті 11 Закону визначено, що обов'язок центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань протягом 30 днів з моменту надходження документів, зазначених у пунктах 1-6 цієї статті, прийняти рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації політичної партії. Цей строк може бути продовжений центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань у разі потреби, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з частиною п'ятнадцятою статті 11 Закону у реєстрації політичної партії може бути відмовлено, якщо документи, подані для реєстрації політичної партії, не відповідають Конституції, цьому та іншим законам України.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 11 Закону у разі відмови в реєстрації центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань повинні надати заявникові своє письмове вмотивоване рішення.

Відповідно до підпункту 2-2 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, до основних завдань Міністерства юстиції України віднесено, поміж іншого, забезпечення формування та реалізацію державної політики з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань.

Згідно з підпунктом 83-13 пункту 4 вищевказаного Положення Мін'юст відповідно до покладених на нього завдань здійснює відповідно до закону реєстрацію політичних партій.

Таким чином, станом на час звернення позивача 29.12.2015 до Міністерства юстиції України із заявою від 27.12.2015 про реєстрацію політичної партії повноважень щодо реєстрації Партії належали виключно до повноважень названого Міністерства.

Згідно з пунктом 1 частини третьої наказу Міністерства юстиції України від 06.01.2016 №15/5 «Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» документи у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, подані до 01.01.2016 на розгляд Міністерству юстиції України та його територіальним органам, у тому числі через посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, підлягають розгляду державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор), посадовими особами Міністерства юстиції України та його територіальних органів у строки та у порядку, передбачені законодавством, що діяло на дату подання таких документів.

Згідно з пунктом 4 Порядку підготовки та оформлення рішень щодо легалізації об'єднань громадян та інших громадських формувань наказ Міністерства юстиції України 08.07.2011 № 1828/5 (далі - Порядок №1828/5) легалізація (реєстрація) громадських формувань полягає у проведенні правової експертизи установчих документів на їх відповідність Конституції та іншим актам законодавства України, а у випадках, передбачених законодавством, також статуту (положенню) громадського формування, прийнятті рішення про легалізацію (реєстрацію) громадського формування, занесенні відомостей до відповідного реєстру та присвоєнні реєстраційного номера, видачі свідоцтва (крім громадських формувань, яким законодавством не передбачено видачу свідоцтва) або довідки.

За змістом пункту 7 Порядку №1828/5 правову експертизу у Мін'юсті проводить Управління реєстрації громадських формувань, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств Департаменту державної реєстрації (далі - Управління).

Пунктом 8 Порядку №1828/5 передбачено, що Мін'юст та його територіальні органи (далі - легалізуючи орган), зобов'язані у строк, визначений законами України та іншими актами законодавства України, прийняти одне з таких рішень про легалізацію (реєстрацію) громадського формування або про відмову в легалізації (реєстрації) громадського формування.

За змістом пункту 9 Порядку №1828/5 рішення, зазначені у пункті 8 цього Порядку, приймаються в межах установленого строку виключно на підставах, встановлених законами, а також прийнятими на їх виконання актами Кабінету Міністрів України та наказами Мін'юсту України. Такі рішення оформляються наказами, до яких додається правовий висновок щодо відповідності законодавству України установчих документів, поданих на легалізацію (реєстрацію).

Як вбачається з правового висновку управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, який взятий останнім при винесенні оскаржуваного наказу, зауваження щодо переліку документів, подання яких визначено статтею 11 Закону, стосовно позивача у відповідача відсутні.

Що стосується зауважень, викладених у згаданому правовому висновку, то суд не погоджується з висновком правової експертизи про те, що програма Партії носить декларативний характер, всупереч статті 7 Закону не містить чітко викладених цілей та завдань Партії, а мета Партії, зазначена в заяві про реєстрацію політичної партії, не відповідає меті, зазначеній в статуті.

Наведене обґрунтовується тим, що аналіз положень Програми за висновком суду однозначно не свідчить про їх неконкретність та невизначеність.

Так, згідно з програмою діяльності Партії, поданою до Міністерства юстиції України, «основною метою діяльності політичної партії «Незалежних поглядів» зазначено участь у розбудові і збереженні незалежності, суверенності, демократичності держави, самобутності та самоврядності українського народу, сприяння формуванню і реалізації політичної волі громадян, національної ідеї, громадянського суспільства, правової держави. Сприяння економічному розвитку України, зміцненню авторитету на геополітичному просторі, підвищенню добробуту громадян. Розвиток та реалізація свободи слова, інтернет-простору, кібернетики, інновацій. Представництво інтересів громадян в органах державної влади та участь у виборчому процесі будь-якого рівня. У своїй діяльності Партія ставить за мету досягти європейських стандартів в розбудові демократичної держави та правосвідомої спільноти, соціальної захищеності та впевненості в стабільності розвитку держави.

Завдання Партії полягає в тому, щоб політичними методами забезпечити умови для розвитку інституту громадянського суспільства, відкритості та прозорості діяльності органів влади.

Розвиток мовної політики стоятиме в пріоритеті роботи Партії. Векторний напрямок на поглиблене вивчення іноземних мов. Зменшення загостреності в суспільстві, а особливо у владі, «мовного конфлікту».

Програмні завдання Партія реалізовує через законодавчі ініціативи у Верховній Раді Україні, внесення проектів інших нормативно-правових актів до суб'єктів нормотворення, реалізацію місцевих ініціатив органами місцевого самоврядування, організацію і проведення мирних масових заходів для популяризації програмних завдань Партії, проведення інформаційних просвітницьких кампаній, створення громадських приймалень, видавничу діяльність».

Окрім вищевикладеного, надалі Програма Партії містить більш детальний опис шляхів реалізації окремих своїх завдань.

Необхідно зазначити, що законодавчими актами, які регламентують створення і діяльність політичних партій в Україні, не встановлено відповідної форми щодо складання тексту програми політичної партії. Єдиною умовою, яка є обов'язковою для цього документа, це є виклад цілей і задач, тобто текст документу викладається у довільній формі.

При цьому позивачем подано до суду висновок експертного семантико-текстуального дослідження від 18.10.2017 №14565, складений спеціалістом-експертом першого кваліфікаційного класу ОСОБА_3, яка має повну вищу освіту, кваліфікацію за спеціальністю «Автотоварознавче та лінгвістичне дослідження писемного мовлення», стаж експертної роботи з 2000 року, який виготовлено на замовлення представника позивача адвоката ОСОБА_4

Семантико-текстуальна експертиза писемного мовлення проводиться у межах лінгвістичної експертизи писемного мовлення. За допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел експертом вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах, відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій) тощо.

В указаній вище експертизі експерт дійшов висновку про те, що текст Програми Партії містить висловлювання, в яких викладаються цілі та завдання цієї політичної партії та шляхи їх реалізації.

Однак суд не бере до уваги даний висновок як доказ у справі, оскільки його оформлення не відповідає вимогам статті 104 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній станом на час розгляду та вирішення справи.

Частиною першою указаної правової норми передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Частиною шостою вищевказаної статті визначено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Проте відомості стосовно того, що вищевказаний висновок експерта підготовлено до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність, у ньому відсутні, що унеможливлює використання цього висновку як доказу.

Також суд не погоджується з твердженням правової експертизи, що міститься у правовому висновку управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, стосовно того, що мета Партії, зазначена в заяві про реєстрацію політичної партії, не відповідає меті, зазначеній в статуті, оскільки співставлення змісту цих положень, зазначених в Програмі та в заяві Партії, свідчить, що за своєю суттю вони є однаковими, лише в останньому випадку вони викладені у скороченому варіанті, що не може бути підтвердженням їхнього різного змісту.

Водночас у вищевказаному правовому висновку в частині обґрунтування відмови не зазначено підстави такої відмови з посиланням на конкретні положення законодавства України, яким суперечать (з якими не узгоджуються) документи, подані позивачем для реєстрації Партії, тоді як частина п'ятнадцята статті 11 Закону визначає можливість відмови у реєстрації політичної партії може тоді, якщо документи, подані для реєстрації політичної партії, не відповідають Конституції, цьому та іншим законам України.

За таких обставин суд вважає, що правовий висновок управління реєстрації громадських формувань, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, взятий останнім при винесенні оскаржуваного наказу, є необґрунтований, відтак, безпідставно взятий відповідачем при прийнятті рішення про відмову позивачу в реєстрації Партії.

Ураховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про протиправність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України та про необхідність його скасувати, тому в цій частині його позовна заява підлягає задоволенню.

Також, суд звертає увагу на недотримання відповідачем 30-денного строку прийняття цього наказу, в тому числі з урахуванням права Міністерства юстиції України продовжити його на 15 днів у разі потреби, що є порушенням приписів статті 11 Закону.

Так, заяву позивача про реєстрацію політичної партії від 27.12.2015 відповідачем отримано 29.12.2015, що зумовлювало його обов'язок у 30денний строк прийняти рішення за результатами розгляду заяви. Рішення прийнято у строк понад 60 днів, що є порушенням установленого строку, в тому числі з урахуванням наданого Міністерству юстиції України права на продовження на 15 днів цього строку.

Доводи представника відповідача, викладені в письмовому запереченні та надані в судовому засіданні стосовно того, що рішення фактично прийнято 03.02.2016 у день підготовки правового висновку, тобто вчасно, а потім лише оформлене оскаржуваним наказом від 14.03.2016, що є датою його реєстрації та видачі, не заслуговують на увагу суду.

Висновок лише є підставою для прийняття оскаржуваного наказу, хоча в самому наказі таку підставу не зазначено. Тоді як рішенням відповідача про відмову в реєстрації Партії є безпосередньо наказ, підписаний на те уповноваженою особою Міністерства юстиції України.

Однак саме по собі зазначене вище порушення не вливає на суть прийнятого рішення та не є додатковою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Також підлягає задоволенню судом вимога позивача про зобов'язання Міністерства юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2015 (разом з іншими поданими документами) у відповідності до вимог законодавства України щодо реєстрації Партії.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача за результатами розгляду вищевказаної заяви прийняти рішення про реєстрацію Партії, оскільки наведене призведене до втручання суду в реалізацію Міністерством юстиції України його дискреційних повноважень щодо прийняття рішення з указаного питання.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 16.06.2016 №61426, який підлягає поверненню йому за рахунок відповідача в розмірі 367,47 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 14.03.2016 №707/5 «Про відмову в реєстрації Політичної партії «Незалежних поглядів».

Зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2015 (разом з іншими поданими документами) у відповідності до вимог законодавства України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 367,47 грн. (триста шістдесят сім гривень 47 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова