Справа № 2-а-938/11
Суддя: Бакай І. А.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-938/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай І. А.

за участі:

секретаря судоівих засідань ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Львівській області до боржника - Управління праці та соціального захисту населення Кам'янка-Бузької РДА, стягувач - ОСОБА_3 про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в с т а н о в и в:

відділ примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Львівській області звернувся із заявою про заміну способу і порядку виконання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду по виконавчому листі №2-а-938/2011 від 13.02.2017р. про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Камянка-Бузької РДА здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням здійснених виплат. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 27.03.2017року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, однак рішення суду боржником в повному обсязі не виконано. Відповідно до повідомлення управління праці та соціального захисту населення Камянка-Бузької РДА ОСОБА_3 проведено нарахування в сумі 3620грн, однак виплатити кошти неможливо, оскільки відсутнє фінансування з Державного бюджету України. Просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області,зобовязавши стягнути з управління праці та соціального захисту населення Камянка-Бузької РДА на користь ОСОБА_3 3620 грн.

Сторони у судове засідання сторони не зявились, подали суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи у їх відсутності, суд вважає з можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 124 Конституції У країни судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з врахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пілотному рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі ОСОБА_4 проти України (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, №40450/04, §§ 45, 51) Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін, таким чином, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, тоді як заборгованість за судовим рішенням становить майно (possession) для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції. З посиланням на численні попередні рішення проти України ЄСПЛ вкотре зазначив: "саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції... Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою... Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади..." (§54).

У справі Афанасьев проти України (Afanasyev v. Ukraine, № 38722/02, рішення від 5 квітня 2005 року) ЄСПЛ наголосив, що стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав тa свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі (§75). У справі "ОСОБА_4 проти України" (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine? №40450/04) ЄСПЛ уточнив: "Зміст зобов'язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; ефективність засобу юридичного захисту у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас, засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог же забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (§64).

Розгорнуте тлумачення положень статті 13 Конвенції щодо скарг про невиконання рішень національних судів ЄСПЛ дав у справі Бурдов проти Росії (№ 2) (Burdov v. Russia ino. 2). N 33509/04, рішення від 15 січня 2009 року): Якщо йдеться саме про справи стосовно тривалості проваджень, найефективнішим рішенням є запровадження засобу, який прискорював провадження і не допускав би надмірно тривалого провадження у справі... так само й у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів...: тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції» (§98).

Таким чином, органи державної влади, у тому числі суд, мають використовувати будь-які передбачені законом засоби, які здатні забезпечити виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно ст.36 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження № 53505267 з примусового виконання рішення Львівського апеляційного адміністративного суду по справі № 2-а-938/2011 виконавчий лист від 13.02.2017р. про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Камянка-Бузької РДА здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік у відповідності до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням здійснених виплат.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 27.03.2017р.

Станом на 11.09.2017 року рішення суду боржником в повному обсязі не виконано.

Відповідно до повідомлення управління праці та соціального захисту населення Камянка-Бузької РДА виплатити кошти неможливо, оскільки відсутнє фінансування з Державного бюджету України. Згідно наданого розрахунку сума одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2009рік, яка підлягає виплаті ОСОБА_3 становить 3620 грн.

Враховуючи суть спірних правовідносин, судом встановлено, що заявником фактично заявлено вимоги про стягнення сум грошової допомоги, які розраховані відповідачем під час виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року (справа №75726/12), і вказані вимоги узгоджуються з положеннями ст.5 КАС України та не були предметом іншого судового розгляду.

Тобто позивачем порушено питання (заявлено вимоги) про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3620грн., яка виникла внаслідок перерахунку відповідачем грошової допомоги за 2009 рік та яка не була сплачена стягувачу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.5 КАС України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

За нормами п.6 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів (п. 6 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Отже, аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що зобов'язання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням, є обраним судом способом захисту порушеного права позивача та не позбавляє права звернутись до суду з позовом про стягнення коштів.

Таким чином, враховуючи наявність заборгованості перед ОСОБА_3 із сплати щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 3620грн., яка визнається відповідачем, але до теперішнього часу не сплачена, а також приймаючи до уваги право позивача звернутися до суду з позовом про стягнення коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості із сплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 3620грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 18, 19, 72, 77, 245, 246, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Львівській області до боржника - Управління праці та соціального захисту населення Кам'янка-Бузької РДА , стягувач - ОСОБА_3 про зміну способу та порядку виконання рішення суду - задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2014 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Камянка-Бузької РДА на користь ОСОБА_3 щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 3620 (три тисячі шістсот двадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в порядку передбаченому ст. 295 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Суддя: І.А.Бакай

Оригінал рішення.