Справа № 2-а-1540/2010
Суддя: Бондарчук Л. А.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-а-1540/2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Борикіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Старокостянтинів справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області про стягнення невиплаченого щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни за 2007-2009 роки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просять зобовязати останнього провести виплату невиплаченої їй, як дитині війни, допомоги до пенсії за 2007-2009 роки в сумі 5066 грн.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни і має право на доплату до пенсії у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком щомісяця, яку відповідач в порушення вимог зазначеного Закону не виплачує.

Позивач в судове засідання не зявилася, проте в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є дитиною війни, що підтверджується копією посвідчення.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», від 18.11.2004 року, № 2195-4, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена норма Закону діє з 01.01.2006 року згідно з із п.1 прикінцевих положень цього ж Закону №2195-4.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» редакції від 18. 11. 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Дія вказаної статті була зупинена на 2007 рік п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року. Конституційний Суд України рішенням № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) визнав неконституційним положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Положення закону, визнані Конституційним Судом України неконституційними, втрачають чинність від дня прийняття Судом відповідного рішення ( ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16. 10. 1996 р.).

Виходячи з наведеного, позивачка має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині підвищення пенсії дитині війни до 09.07.2007 року з огляду на те, що згадане вже рішення Конституційного Суд України № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) набрало чинності з 09.07.2007 року і не розповсюджується на правовідносини, які існували до його прийняття.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 28.12.2007 р. внесені зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року п.41 розд.2 зазначеного Закону визнаний таким, що є неконституційним (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни внесені Законом України від 28.12.2007 року «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесеніїя змін до деяких законодавчих актів України». Зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає Конституції України, а тому це не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на отримання підвищення розміру пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Отже, з дня прийняття рішення Конституційним Судом України, тобто з 22.05.2008 року позивачці необхідно було здійснити перерахунок ррзміру підвищення до пенсії, визначене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії повинно здійснювати управління Пенсійного фонду в Старокостянтинівському районі в Хмельницькій області, яке є відповідачем за цим позовом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області, щодо відмови позивачу у перерахунку підвищення до пенсії є неправомірними, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно якого позивач має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2007-2009 роки, починаючи з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2009 року.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.152 Конституції України, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік», ст. 71 «Про Державний бюджет України на 2009 рік» ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі Хмельницької області, щодо невиплати підвищення пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати його здійснити нарахування та щомісячну виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2007-2009 роки, починаючи з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням фактично виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя