Справа № 344/6689/17
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/6689/17
Провадження № 2-а/344/200/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради. Мотивувала тим, що рішенням 11 сесії Івано-Франківської міської ради 7 демократичного скликання від 15.03.2017 року № 67-11 «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її в оренду площею 0,0030 га на АДРЕСА_1 (для будівництва індивідуальних гаражів), кадастровий номер НОМЕР_1 (термін оренди 10 років). Відмову мотивовано з посиланням на зміст ст. 134 Земельного кодексу України. Позивач вважає зазначене рішення Івано-Франківської міської ради незаконним і таким, що підлягає до скасування. Зазначає, що вона на підставі свідоцтва на спадщину за законом від 17.06.2015 року по смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира раніше належала матері позивача в порядку приватизації державного житлового фонду згідно з рішенням Івано-Франківського МВК від 31.03.1995 року № 88-р. Квартира складається з двох кімнат житловою площею 20,1кв.м., загальною площею 42,3кв.м. До часу смерті матері позивача, 02.08.2005 року рішенням 27-ї сесії Івано-Франківської міської ради 4-го демократичного скликання, було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, а саме для індивідуального гаражного будівництва на АДРЕСА_1, з наданням міськвиконкомом попереднього дозволу на проведення проектно-пошукових робіт (рішення від 28.01.2005 року № 18). 30.12.2009 року між матір'ю позивача та Івано-Франківською міською радою було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки терміном на 3 роки, який був зареєстрований у Івано-Франківському МВ Івано-Франківської регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України від 25.03.2011 року № 00055. З метою переоформлення документів щодо землекористування на своє ім'я по факту прийняття спадщини на квартиру та прав користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального гаражу, позивач звернулась до ТОВ «Науково виробниче підприємство ГІС» з метою розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за відповідним колом цільового використання (02.05.) Згідно з довідки з містобудівного кадастру від 20.07.2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 30кв.м. по АДРЕСА_1 ніким не зайнята та нікому не належить і відноситься до території садибної житлової забудови. З ситуаційної схеми місця розташування земельної ділянки, вбачається, що така знаходиться поблизу будинку по АДРЕСА_1 та примикає до прибудинкової території. Цільове використання земельної ділянки відповідає місцю її розташування, суміжні межі земельної ділянки є погоджені, прав та інтересів інших осіб при цьому не порушено. Згідно з витягу з Державного земельного кадастру від 05.08.2016 року, дана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови з видом використання для індивідуального гаражного будівництва.

Відмовляючи позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу її в оренду відповідач зіслався на ст. 134 ЗК України, однак таке посилання є необґрунтоване, оскільки даною статтею визначено обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Однак згідно з ч. 3 вказаної статті, земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених ст.ст. 34, 36, 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до п.п. 19, 20 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст. 121 ЗК України позивач має право набути в приватну власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуального гаражу в обсязі не більше 0,01 гектара. Більше того, будь-які відомості про включення даної земельної ділянки до складу земель які продаються на конкурсних засадах - відсутні. На підставі наведеного просила суд постановити рішення, яким визнати незаконним рішення 11 сесії Івано-Франківської міської ради 7 демократичного скликання від 15.03.2017 року № 67-11«Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», яким позивачу ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її в оренду площею 0,0030 га на АДРЕСА_1 (для будівництва індивідуальних гаражів), кадастровий номер НОМЕР_1 (термін оренди 10 років), в частині п.п. 56; 56,2; 62; 63; 64; 65 цього рішення та скасувати вказане рішення у зазначеній частині. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Івано-Франківської міської ради - Кайдан Д-С.Т. в судовому засіданні позов заперечив, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що 10.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою на ім'я міського голови м. Івано-Франківська про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,003га та передачу земельної ділянки оренду терміном на 10 років (а.с.77).

Рішенням 11 сесії сьомого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 15.03.2017 року № 67-11 «Про розгляд клопотань фізичних і юридичних осіб із земельних питань», зокрема п.п. 56; 56,2; 62; 63; 64; 65 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її в оренду ОСОБА_1, площею 0,0030га на АДРЕСА_1 (для будівництва індивідуальних гаражів), кадастровий номер НОМЕР_1 (термін оренди 10 років). Із врахуванням ст. 134 Земельного кодексу України (а.с.6,68-75).

Частиною 3 статті 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з копією Витягу з Рішення XXVII сесії Івано-Франківської міської ради IV демократичного скликання «Про матеріали міського управління земельних ресурсів» від 02.08.2005 року, ОСОБА_2 дано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду на АДРЕСА_1, для індивідуального гаражного будівництва (рішення міськвиконкому про дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт від 28.01.2005 року № 18) (а.с.32).

З копії договору оренди землі від 30.12.2009 року вбачається, що Івано-Франківська міська рада надала ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку площею 0,030га для індивідуального гаражного будівництва на АДРЕСА_1, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна - гараж, терміном на 3 роки. Даний договір зареєстрований у Івано-Франківському міському відділі Івано-Франківської регіональної філії центру ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.03.2011 року № 00055 (а.с.30-31).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2015 року, після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.37,38), що підтверджується також і копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.35-36), копією Витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.39-40).

ОСОБА_1 вказує, що звернулась до ТОВ «Науково виробниче підприємство ГІС» з метою розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за відповідним колом цільового використання (02.05.), з метою переоформлення документів щодо землекористування на своє ім'я по факту прийняття спадщини на квартиру та прав користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального гаражу (а.с.7-48).

Згідно з копією довідки з містобудівного кадастру від 20.07.2016 року № 12283 вбачається, що дані щодо форми власності, документу що посвідчує власність/користування, власника/користувача, цільового використання земельної ділянки згідно документу що посвідчує власність/користування та фактичного використання даної земельної ділянки площею 30кв.м. по АДРЕСА_1 - відсутні. Згідно генерального плану міста об'єкт знаходиться на території Івано-Франківської міської ради, відноситься до території садибної житлової забудови (а.с.14-15).

З ситуаційної схеми місця розташування земельної ділянки(а.с.16), вбачається, що така знаходиться поблизу будинку по АДРЕСА_1 та примикає до прибудинкової території. Цільове використання земельної ділянки відповідає місцю її розташування, суміжні межі земельної ділянки є погоджені, прав та інтересів інших осіб при цьому не порушено.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2016 від 05.08.2016 року, земельна ділянка площею 0,0030га, розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів відноситься до земель житлової та громадської забудови з видом використання для індивідуального гаражного будівництва (а.с.49).

Згідно з ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до з ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 135 Земельного кодексу України передбачено, що продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Частиною 3 статті 134 Земельного кодексу України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позивачем не доведено набуття нею у власність будь-яких об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці для індивідуального гаражного будівництва на АДРЕСА_1, площею 0,0030га, що знаходилась у користуванні попереднього власника на підставі договору оренди земельної ділянки, а тому відповідачем правомірно прийнято дане рішення з посиланням на норми ст.134 ЗК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач відмовив позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її в оренду з підстав, що передбачені законодавством, тому немає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Львівського Апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 07 травня 2018 року.