Справа № 607/11656/17
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2018 Справа №607/11656/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просила визнати протиправними дії щодо відмови у зарахуванні стажу роботи для нарахування пенсії за віком; зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати їй трудовий стаж період роботи з 30 січня 1979 року по 01 червня 1983 року у відділі культури Зборівського райвиконкому та з 26 серпня 1991 року по 20 квітня 1994 року на посаді мийника посуду шкільного комбінату; призначити та виплатити пенсію з зарахуванням страхового стажу періоди роботи з 30 січня 1979 року по 01 червня 1983 року у відділі культури Зборівського райвиконкому та з 26 серпня 1991 року по 20 квітня 1994 року на посаді мийника посуду шкільного комбінату та виплатити її з часу подання документів на призначення пенсії. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 травня 2017 року вона звернулася до відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії за віком, однак відповідач відмовив їй у призначенні пенсії, у зв'язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи, зазначивши, що періоди роботи позивача з 30 січня 1979 року по 01 червня 1983 року неможливо зарахувати до страхового стажу, у звязку із розбіжностями у написанні імені позивача, яке у трудовій книжці зазначене «Любов», а у паспорті громадянина України «Любомира», а також неможливо зарахувати період роботи з 26 серпня 1991 року по 20 квітня 1994 року на посаді мийника посуду шкільного комбінату, оскільки на відбитку печатки у трудовій книжці не видно назви установи та її реквізити. Вважає вказану відмову відповідача неправомірною, стверджуючи, що працівники Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при перевірці її документів звірили лише частину трудової книжки, яка заповнена російською мовою та не взяли до уваги трудову книжку, заповнену українською мовою, у якій її імя зазначене ОСОБА_1, що повністю відповідає паспортним даним, також не погоджується із відмовою відповідача зарахувати періоди стажу на роботі мийника посуду з тих підстав, що на відбитку печатки у трудовій книжці не видно назви установи та її реквізити стверджуючи, що вимоги щодо заповнення трудової книжки дотримано. Покликаючись на наведене, вважає вказані дії відповідача неправомірними та такими, що порушують вимога чинного законодавства та її права.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак її представник адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення проти позову, які приєднані до матеріалів справи та згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

31 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

Протоколом №447 від 19 липня 2017 року відповідач ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовив позивачу ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Своє рішення про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 пенсії за віком відповідач мотивує відсутністю необхідного страхового стажу роботи, оскільки періоди роботи позивача з 30 січня 1979 року по 01 червня 1983 року у відділі культури Зборівського райвиконкому та з 26 серпня 1991 року по 20 квітня 1994 року мийником посуду шкільного комбінату неможливо зарахувати до страхового стажу у звязку із розбіжністю у написанні імені позивача та оскільки у трудовій книжці на відбитку печатки, що завіряє підписи не видно назви установи та її реквізити.

При цьому, як вбачається із письмових заперечень відповідача, до страхового стажу позивача зараховано наступні періоди: з 01 вересня 1976 року по 28 грудня 1978 року навчання в Теребовлянському культурно-освітньому училищі; з 02 березня 1980 року по 01 березня 1988 року догляд дітьми до досягнення трьохрічного віку; з 06 лютого 1984 року по 04 серпня 1988 року робота на Тернопільському бавовняному комбінаті. Також вказує, що зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи сумарна кількість страхового стажу становила би 14 років 5 місяців 28 днів, що недостатньо для призначення пенсії, оскільки відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно паспорта громадянина України серії НЮ 207338 виданого 23 грудня 2009 року Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області прізвище, імя та по батькові позивача ОСОБА_1, дата народження 14 червня 1959 року.

Відповідно до трудової книжки серії БТ-І №3060797 заповненої 11 квітня 1979 року, прізвище, імя та по батькові позивача зазначене ОСОБА_1, дата народження 14 червня 1959 року.

Записами вказаної трудової книжки серії БТ-І №3060797 стверджується, що 30 січня 1979 року ОСОБА_1 зарахована на посаду художнього керівника будинку культури села Висипівці, Зборівського району, Тернопільської області, згідно наказу №9 від 30 січня 1979 року; 23 липня 1979 року переведена на посаду завідуючого клубом с. Білківці, наказ №92 від 23 липня 1979 року; 01 червня 1983 року звільнена з посади завідуючої клубом с. Білківці згідно поданої заяви, ст. 38 КЗП УРСР, наказ №87 від 01 червня 1983 року; 26 серпня 1991 року зарахована мийником посуду 2 розряду шкільного комбінату, наказ №54 від 26 серпня 1991 року; 20 квітня 1994 року звільнена з роботи по ст. 40 КЗпП України, у звязку із виходом на інвалідність другої групи, наказ №18 від 20 квітня 1994 року.

Згідно довідки №12/06-8 виданої 06 вересня 2017 року відділом культури і туризму Зборівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 дійсно була призначена на посаду художнього керівника будинку культури с. Висипівці 30 січня 1979 року (наказ №9 від 30 січня 1979 року). 23 липня 1979 року була переведена на посаду завідувача клубом с. Білківці (наказ №92 від 23 липня 1979 року). 01 червня 1983 року ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача клубом с. Білківці згідно наданої заяви, ст. 38 КЗП УРСР (наказ №87 від 01 червня 1983 року).

27 лютого 2018 року ОСОБА_1 уклала договір з Головним управлінням ДФС у Тернопільській області про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного соціального страхування та сплатила єдиний внесок у сумі 9828,72 гривень за період з 01 квітня 2017 року по 30 червня 2017 року.

Частиною 6 договору визначено, що договір набуває чинності з дня його підписання.

Факт сплати єдиного внеску у розмірі 9828,72 гривень на рахунок ГУ ДКСУ у Тернопільській області стверджується квитанцією №0.0.976436436.1 виданої 28 лютого 2018 року відділенням №7 ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року після досягнення ними віку 58 років.

У відповідності до ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхування та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно із п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд критично приймає твердження представника відповідача про неможливість зарахувати страхового стажу позивача періоди її роботи, у звязку із наявність розбіжностей у написанні імені позивача, яке у трудовій книжці та уточнюючій довідці зазначене «Любов», а згідно паспорта громадянина України «Любомира», як такі, що спростовані матеріалами справи.

Зокрема, позивачем ОСОБА_1 надано суду копії трудової книжки серії БТ-І №3060797 заповненої українською мовою, дата заповнення - 11 квітня 1979 року, у якій її прізвище, імя та по батькові вказане ОСОБА_1, дата народження 14 червня 1959 року, якою підтверджуються періоди роботи позивача з 30 січня 1979 року до 23 липня 1979 року на посаді художнього керівника будинку культури села Висипівці, Зборівського району, Тернопільської області, з 23 липня 1979 року по 01 червня 1983 року на посаді завідувача клубом с. Білківці, а також з 26 серпня 1991 року по 20 квітня 1994 року на посаді мийника посуду 2 розряду шкільного комбінату.

Також позивачем надано довідку №12/06-8 видану 06 вересня 2017 року відділом культури і туризму Зборівської районної державної адміністрації, якою підтверджуються періоди роботи ОСОБА_1 на посаді художнього керівника будинку культури с. Висипівка та на посаді завідувача клубом с. Білківці.

У вказаних документах прізвище, імя та по батькові позивача зазначені - ОСОБА_1, що повністю відповідають даним паспорта громадянина України серії НЮ 207338 виданого 23 грудня 2009 року Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області на імя позивача.

Стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин. Також стороною відповідача не заперечувалося достовірність записів у вказаній трудовій книжці заповненій українською мовою.

Щодо твердження представника відповідача про неналежну якість печатки у трудовій книжці позивача, якою завірені записи, суд зазначає наступне

Відповідно до п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, законодавцем покладено обов'язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства. Відтак, вини позивача ОСОБА_1 за неналежну якість відбитку печатки у трудовій немає, а тому зазначена обставина не може позбавити її конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії.

Статтею 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).

Відповідно до ч. 2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року N 449 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року N 393, від 7 вересня 2016 року N 813) з особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, після перевірки викладених у заяві відомостей органами доходів і зборів у строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, наведеного у додатку 4 до цієї Інструкції.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 виконані всі вимоги передбачені законодавством щодо можливості призначення пенсії, що підтверджується копією трудової книжки, договором про одноразову сплату у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування від 27 лютого 2018 року, квитанцією про сплату єдиного внеску.

Стороною відповідача не доведено правомірності відмови у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що соціальний захист гарантований кожному громадянину України Конституцією України і не може бути ніким обмежений. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, суд приходить до переконання, що пенсію позивачу слід призначити з 15 червня 2017 року.

Проаналізувавши наведені обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання про доведеність позовних вимог та вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 139, 242-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (14 червня 1959 року, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (адреса місця знаходження: вул. Руська,17, м. Тернопіль, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оформлене протоколом №4405 від 19 липня 2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобовязати Тернопільське обєднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 30 січня 1979 року до 23 липня 1979 року на посаді художнього керівника будинку культури села Висипівці, Зборівського району, Тернопільської області; з 23 липня 1979 року по 01 червня 1983 року на посаді завідувача клубом с. Білківці; з 26 серпня 1991 року по 20 квітня 1994 року на посаді мийника посуду 2 розряду шкільного комбінату.

Зобовязати Тернопільське обєднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 15 червня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 16 квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_4