Справа № 804/3278/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2018 року Справа № 804/3278/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Виконавчого комітету Дніпровської міської ради до Дніпропетровської міської Громадської організації "Союз Офіцерів", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про обмеження права на проведення масового заходу, -
04 травня 2018 року Виконавчий комітет Дніпровської міської ради звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської міської Громадської організації "Союз Офіцерів", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просить суд обмежити Дніпропетровській міській громадській організації "Союз Офіцерів" право на проведення масового заходу, мітингів, акцій та інших зібрань, шляхом заборони в заявленому місці біля пам'ятника генералу Пушкіну, з подальшою ходою по пр. Дмитра Яворницького до меморіалу "Вічної Слави", вул. Січеславській Набережній до пам'ятника В.Ф. Маргелову 09.05.2018 з 07.00 до 18:00 з використанням звукопідсилювальної апаратури та ретро-автомобілів (15 одиниць) для підвезення ветеранів (розміщення авто по пр. Д. Яворницького).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Законом України «Про засудження комуністичного та націонал - соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» встановлено, що пропаганда комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки визначається наругою над пам'яттю мільйонів жертв комуністичного тоталітарного режиму та заборонена законом. Також є ймовірність виникнення конфліктної ситуації та порушення прав і інтересів інших людей та для не допущення повторного порушення громадського порядку, яке сталося 9-го травня 2017 року біля меморіалу "Вічної Слави". Проведення масового заходу буде перешкоджати руху громадського та особистого транспорту, може порушити дорожній рух, вільний прохід і безпеку інших людей, які опиняються в місці проведення масового заходу, не дасть можливості забезпечити належну охорону громадського порядку, тому позивач просить обмежити право на проведення масового заходу.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що з 2008 року їх громадська організація під його керівництвом приймає участь у святкуванні 09 травня. Жодного разу, в тому числі і в 2017 році, члени громадської організації не приймали участі у будь-яких заворушеннях та злочинах під час проведення урочистих заходів з нагоди святкування Дня Перемоги. Вважає, що правоохоронні органи мають забезпечити належним чином безпеку при проведенні вказаних заходів, а будь-які обмеження права на мирні зібрання не відповідають вимогам ст. 39 Конституції України.
Представник третьої особи просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, у зв'язку з неможливістю забезпечити належний громадський порядок та безпеку громадян силами правоохоронних органів міста та області 09 травня 2018 року, посилаючись на порушення порядку, які мали місце 09 травня 2017 року в м. Дніпрі під час святкування Дня Перемоги.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Заступник начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області в своєму листі міському голові м.Дніпро ОСОБА_7 від 03 травня 2018 року про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання зазначив, що зазначений масовий захід має неоднозначну оцінку в суспільстві, при цьому його учасниками можливе використання символіки, яка заборонена Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Зазначені обставини можуть призвести до силового протистояння між учасниками заходів та представниками політичних сил і громадських організацій, які негативно ставляться до їх проведення. Керівництво ГУНП в Дніпропетровській області вважає, що зазначені заходи призведуть до заворушень та злочинів та несуть в собі реальну загрозу здоров'ю населення.
Правовідносини, які виникли між сторонами регламентуються законодавством щодо реалізації прав громадян проводити мирні зібрання, збори, мітинги, походи, демонстрації.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі -Конвенція), ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об'єднання.
Частиною 1 статті 11 Конвенції передбачено право кожного на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973р. №2148-УІІІ, також визначається право на мирні збори. Зазначена стаття встановлює, що користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування; обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Визначення форм та видів мирних зібрань в залежності від поставленої мети та методів проведення масових заходів містить положення п.п. 333 п. 4 розділу XV Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 1994 року № 404, згідно яких мітинг - це масові збори з питань злободенних, переважно політичних питань, які проводяться, як правило, на вулицях, майданах, стадіонах, парках. Неодмінні атрибути мітингу - масова аудиторія, промовці, лозунги, прапори, заклики (усні, друковані, письмові).
Згідно ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, на виконавчі органи міської ради покладено вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів; здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку.
Тлумачення приписам частини першої статті 39 Конституції України надано Конституційним Судом України у Рішенні від 19 квітня 2001 року № 4-рп/2001 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасного сповіщення про мирні зібрання).
Так, у названому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 280 КАС України, суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. У разі встановлення обмеження права на свободу мирних зібрань суд повинен обґрунтувати у постанові необхідність встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань, а також пропорційність способу такого обмеження.
Якщо для досягнення цілей такого обмеження достатньо застосувати менш обтяжливий для відповідача спосіб обмеження, ніж запропонував позивач, суд зобов'язаний його застосувати.
Приймаючи рішення по справі, суд виходить з того, що обмеження у реалізації права на мирне зібрання можливе тільки у разі створення дійсної небезпеки заворушень чи злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших людей через проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань та лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку.
Статтею 64 Конституції визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Свої позиції щодо реалізації передбаченого статтею 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на свободу мирних зібрань Європейський суд з прав людини висловив у рішеннях у справах "Станков та об'єднана македонська організація "Ілінден" проти Болгарії" (2001), "Іванов та інші проти Болгарії" (2005), "Християнська демократична народна партія проти Молдови" (2006), "Оллінджер проти Австрії" (2006) та інших.
Так, на думку суду, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, висловлених ним у вищевказаних рішеннях, обмеження прав, гарантованих ст. 11 Конвенції, може бути застосовано за наявності таких умов: вони встановлені законом; мають законну мету, зокрема застосовуються в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб; є необхідними в демократичному суспільстві. Тобто для обмеження права на мирне зібрання обов'язковою вимогою є одночасна наявність усіх вказаних вище критеріїв.
Аналізуючи матеріали справи, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження підстав для обмеження права відповідача на проведення мирного заходу, що визначені п.2 ст.11 Конвенції і аналогічними положеннями ч.2 ст.39 Конституції України, ч. 9 ст. 280 КАС України. Також до суду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про реальність можливої загрози вчинення терористичних актів, небезпеку заворушень чи вчинення злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших осіб під час проведення мирного заходу.
Припущення, на які посилається позивач у адміністративному позові, не є належними доказами для суду.
Суд також враховує, що позивач був завчасно повідомлений про проведення вказаних мирних заходів 25 квітня 2018 року, що дає можливість органу місцевого самоврядування та правоохоронним органам виконати законодавчо покладений на них обов'язок згідно ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" - забезпечити дотримання громадського порядку під час проведення вказаних мирних заходів 09 травня 2018 року.
Суд зазначає, що належних та допустимих доказів використання відповідачем забороненої символіки Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», під час проведення мітингу позивачем не надано та відповідачем у повідомленні та під час судового засідання не зазначалось.
Крім того суд враховує, що відповідно до тверджень представника відповідача, які не спростовані іншими учасниками справи, з 2008 року під його керівництвом громадська організація приймає участь у святкуванні 09 травня. Жодного разу, в тому числі і в 2017 році, члени громадської організації не приймали участі у будь-яких заворушеннях та злочинах під час проведення урочистих заходів з нагоди святкування Дня Перемоги.
Суд зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а в разі вчинення відповідачем дій, які суперечать Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», позивач як орган влади не позбавлений можливості на звернення до компетентних органів для притягнення осіб, винних у порушенні цього Закону, до відповідальності згідно із ст.6 вказаного Закону. Крім того, згідно ст.436-1 Кримінального Кодексу України, передбачена кримінальна відповідальність за виготовлення, поширення комуністичної, нацистської символіки та пропаганду комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів.
Право на свободу мирних зібрань захищене державою, яка зобов'язана забезпечити його ефективну практичну реалізацію. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися тільки судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Мирні зібрання розглядаються як одна із форм безпосередньої демократії та мають на меті вираження свого ставлення до суспільних проблем та явищ тощо. Усі учасники мирних зібрань мають рівні права щодо реалізації свого права, тому не є достатнім для встановлення обмежень щодо реалізації права на мирні зібрання одночасне проведення масових заходів учасниками, які мають протилежні інтереси. Держава повинна вжити всіх можливих заходів до забезпечення здійснення свого права усіма учасниками громадських акцій.
У спорі, що розглядається, Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, не посилаючись на фактичні дані, - покази свідків, письмові і речові докази, тощо, обмежився вказівкою в позові на ймовірність повторення подій, які відбулися 9-го травня 2017 року.
Отже, вжиття заходів для охорони національної безпеки та громадського порядку при проведенні масових заходів є обов'язком органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів. Цей обов'язок не може служити певною забороною для проведення масових заходів взагалі як таких, оскільки це обмеження прав громадян. Лише після доведення загрози охорони національній безпеці і громадському порядку та неможливості запобігання цій загрозі органами правопорядку й органами місцевого самоврядування, така заборона можлива.
Таким чином, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів необхідності заборони мирних зібрань з огляду на необхідність такої у демократичному суспільстві.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи недоведеність позивачем реальної загрози національній безпеці та громадському порядку, небезпеки заворушень чи злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших людей під час проведення мирного мітингу Громадською організацією "Союз Офіцерів" 09 травня 2018 року, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для обмеження права громадян на мирне зібрання, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 143-146, 280 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Виконавчого комітету Дніпровської міської ради до Дніпропетровської міської Громадської організації "Союз Офіцерів", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про обмеження права на проведення масового заходу - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 272, 280 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 05 травня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник