Справа № 820/1362/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 р. № 820/1362/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: представника позивача - Гараєвої О.С.,

представника відповідача - Бабича Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України "Укрзалізничпроект" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення - рішення 26.01.2018 р. № 8.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками перевірки, на підставі яких було винесено спірне податкове повідомлення-рішення, яке, на думку позивача, є необґрунтованим та незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що спірні господарські операції між Державним підприємством «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України «Укрзалізничпроект» та вказаними в акті контрагентами, а саме з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 мали реальний характер, підтверджені первинною документацією щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також наявною технічною документацією, виконаною згідно господарських договорів фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4. Позивач вважає безпідставними посилання контролюючого органу про неможливість реального виконання обсягу робіт фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, оскільки згідно з виконавчими кошторисами, доданих до актів приймання-передачі виконаних робіт, роботи виконували контрагенти із залученням інших спеціалістів, а саме: інженера-проектувальника ОСОБА_5, головного спеціаліста-експерта - ОСОБА_6, а відповідно до АІС «Податковий блок» фізична особа - підприємець ОСОБА_3, фізична особа - підприємець ОСОБА_4 не мали найманих працівників у період, в який надавались роботи; відповідно до звітів 1 ДФ відсутні дані щодо виплат доходу фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 на адресу виконавця робіт ОСОБА_5, а відповідно фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 на адресу виконавця робіт ОСОБА_6

Отже, позивач вважає безпідставними висновки податкового органу про завищення суми «Собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» рядок 2050 Звіту про фінансові результати (ф.№2) за період з 01.01.2015 по 19.12.2017 на загальну суму 149 808 грн., що стало наслідком господарських операцій Позивача згідно окремих господарських договорів, укладених з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити, з огляду доводів наданого суду відзиву на позов в контексті того, що, ознайомившись зі змістом технічної документації, виконаної фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, зі змістом технічної документації, виконаної фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, відповідач ставить під сумнів реальність існування господарських відносин, оскільки, на його думку, ці документи було складено невідомими особами, нашвидкуруч, з певними недоліками, лише для надання до суду, без мети використання у господарській діяльності; крім того, згідно умов договорів, які були укладені між державним підприємством «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України «Укрзалізничпроект» та державним підприємством «Південна залізниця», позивач повинен був виконувати зобов'язання по договорам самостійно. Отже, відповідач вважає, що державним підприємством «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України «Укрзалізничпроект» безпідставно завищено суму витрат по взаємовідносинам з вказаними контрагентами.

У свою чергу, позивачем у відповіді на відзив зазначено, що технічна документація, виконана на його замовлення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 згідно договорів, увійшла до складу проектно-вишукувальної документації, розробленої позивачем на замовлення Державного підприємства «Південна залізниця» та переданої державному підприємству «Південна залізниця» на підставі актів здачі-приймання проектно-кошторисної документації від 24.11.2015 №106, 107, 108, 109, 110, заперечення відповідача щодо неможливості залучення Позивачем субпідрядників під час виконання договорів, укладених з державним підприємством «Південна залізниця» на розробку проектно-кошторисної документації, а також щодо неможливості залучення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 під час виконання договорів, укладених з позивачем, суперечать ст. 838 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 20.12.2017 №11482,11483,11484, фахівцями ГУ ДФС у Харківській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, у зв'язку з надходженням відомостей з ЄДР щодо припинення юридичної особи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 19.12.2017 №7967, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ДП «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України «Укрзалізничпроект» (податковий номер 1095913) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2014 по 19.12.2017, з питань перевірки єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 19.12.2017 відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за результатами якої складено акт № 55/20-40-14-08-11/1095913 від 04.01.2018р.

Відповідно до висновків акту № 55/20-40-14-08-11/1095913 від 04.01.2018 перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 26965 грн.

Частково не погодившись з висновками акту перевірки, позивач 12.01.2018 подав відповідачу заперечення до акту перевірки від 12.01.2018 № 17-25/02 разом з додатковими документами, за результатами розгляду яких відповідач надав висновок від 23.01.2018 № 2181/10/20-40-14-08-18, згідно якого залишив висновки зазначеного акту перевірки без змін.

На підставі зазначених висновків акту перевірки контролюючим органом винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 26.01.2018 № 8 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток - на суму 26965 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, стали висновки про безпідставне завищення державним підприємством «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України «Укрзалізничпроект» сум витрат по взаємовідносинам з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, з придбання робіт у вказаних контрагентів, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1. ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.п. 14.1.185 п. 14.1. ст. 14 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору; б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку; в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі; г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг; д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ( надалі - Закон) бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв'язку з чим особисте майно та зобов'язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства; послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; безперервність - оцінка активів та зобов'язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі; нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У свою чергу, ст. 1 Закону ( редакції, чинній на момент вчинення правочинів між позивачем та його контрагентами) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У статті 2050 "Собівартість реалізованої продукції ( товарів, робіт, послуг) Звіту про фінансові результати (ф.№2) відображається виробнича собівартість реалізованої продукції ( робіт/послуг) та/або собівартість реалізованих товарів. У рядку 2050 відображаються обороти за Кт90 в кореспонденції з Дт 791.

Статтею 9 Закону ( в редакції, чинній на час господарських правовідносин між позивачем та його контрагентами) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 (надалі - Положення, в редакції, чинній на момент господарських правовідносин позивача з його контрагентами).

Згідно п. 2.1 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції ( п. 2.4 Положення).

Перевіряючи висновки відповідача, які були покладені в основу винесення спірного ППР, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2015 році позивачем (Замовник згідно з Договорами) з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (Підрядник згідно з Договорами) були укладені господарські договори, предметом яких була розробка оцінки впливу на навколишнє середовище по окремим об'єктам проектування, а саме договори: від 17.10.2015 № ПВ/0215109/Ю, від 17.10.2015 №ПВ/0215110/Ю, від 07.10.2015 №ПВ/0215103/Ю, 12.10.2015 №ПВ/0715105/Ю, від 12.10.2015 № ПВ/0715106/Ю на загальну суму 53960 грн. (без ПДВ); з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (Виконавець згідно Договорами) укладені господарські договори, предметом яких було виконання робіт з технічного обстеження з метою визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації по окремим об'єктам проектування, а саме договори: 18.10.2015 № ПВ/0715111/Ю, від 18.10.2015 № ПВ/0715112/Ю, 14.10.2015 року № ПВ/0715108/Ю, від 14.10.2015 № ПВ/0215107/Ю, від 07.10.2015 № ПВ/0215104/Ю на загальну суму 95848 грн.

Як свідчить виконана згідно договорів технічна документація, роботи підрядником фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 виконувались у складі двох осіб, а саме керівник - ОСОБА_3 та інженер-проектувальник ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат серії АР № 000251); виконавцем фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 виконувались у складі двох осіб, а саме інженер-проектувальник ОСОБА_4 (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_1; оригінал кваліфікаційного сертифікату серії НОМЕР_1 знаходиться у ОСОБА_4), головний спеціаліст-експерт - ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_2), що відповідає виконавчим кошторисам, доданим до актів приймання-передачі виконаних робіт по Договорам.

У свою чергу, згідно АІС «Податковий блок» фізична особа - підприємець ОСОБА_3, фізична особа - підприємець ОСОБА_4 не мали найманих працівників у період, в який надавались роботи; відповідно до звітів 1 ДФ відсутні дані щодо виплат доходу фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 на адресу виконавця робіт ОСОБА_5, а відповідно фізичною особою -підприємцем ОСОБА_4 на адресу виконавця робіт ОСОБА_6

Суд зазначає, що відсутність найманих працівників по трудовим договорам у ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, відсутність доказів оплати ними робіт на користь субвиконавців, не може слугувати підставою для висновків відповідача щодо фактичного нездійснення господарських операцій Позивачем, оскільки вказані підприємці мають змогу за цивільними договорами залучати до виконання робіт інших осіб.

У судовому засіданні представником позивача зазначено, що отримані від ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 результати роботи реалізовані на користь державного підприємства «Південна залізниця» у складі проектно-кошторисної документації на загальну суму 647734,01 грн. з ПДВ.

Доказами використання вищезазначених витрат в фінансово-господарській діяльності ДП «Укрзалізничпроект» є господарські договори від 30.09.2015 № 18234/15//П/П-151329/НЮ, № 18236/15//П/П-151332/НЮ, № 18241/15//П/П-151337/НЮ, № 18239/15//П/П-151339/НЮ, № 18238/15//П/П-151334/НЮ, укладені між державним підприємством «Південна залізниця» (замовник згідно договорів) та державним підприємством «Укрзалізничпроект» (підрядник згідно договорів) на розробку проектно-вишукувальної документації по відповідним об'єктам будівництва, згідно яких державне підприємтво «Укрзалізничпроект» передало, державне підприємство «Південна залізниця» прийняло роботи, у складі яких є окремі розділи, виконані ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3 згідно Договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 632 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Згідно укладених Договорів, Позивач доручив фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3, фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 виконання робіт, які виконавці зобов'язувались виконати роботи у встановлені строки та передати згідно актів приймання-передачі. При цьому, підрядники, виходячи з норм ст. 383 Цивільного кодексу України та умов Договорів, залишались вільними у залученні інших осіб до виконання робіт.

Відповідно до пункту 4.1.2 Договорів від 18.10.2015 № ПВ/0715111/Ю, від 18.10.2015 № ПВ/0715112/Ю, 14.10.2015 року № ПВ/0715108/Ю, від 14.10.2015 № ПВ/0215107/Ю, від 07.10.2015 № ПВ/0215104/Ю (укладені з ФОП ОСОБА_4), прямо передбачено, що виконавець має право доручати виконання окремих робіт (надання окремих послуг) за цим Договором третім особам, залишаючись при цьому відповідальним перед замовником за порушення умов цього Договору.

Такі умови виконання договірних зобов'язань відповідають змісту господарської діяльності, поняття якої визначено в п. 14.1.36. ст. 14 Податкового кодексу України.

Таким чином, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3, незважаючи на відсутність, за інформацією контролюючого органу, найманих працівників по трудовим договорам, мали право залучити субпідрядників для забезпечення виконання обсягу робіт по Договорам, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

Відсутність найманих працівників по трудовим договорам у ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, відсутність доказів оплати ними робіт на користь субвиконавців, не може слугувати підставою для висновків Відповідача щодо фактичного нездійснення господарських операцій Позивачем.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договори між Позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, між Позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 по спірних операціях були реально виконані сторонами, що підтверджується наданою суду технічною документацією, у судовому порядку не визнані недійсними, доказів протилежного суду не надано.

Підтвердженням факту здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами, формування Позивачем витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є наявність первинних документів, які свідчать про реальність вчинення відповідних операцій (копії актів приймання-передачі виконаних робіт разом з виконавчими кошторисами по Договорам).

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність має індивідуальний характер. Господарська діяльність контрагентів позивача не вказує на факт нікчемності укладених позивачем правочинів та не дає підстави не враховувати понесені витрати позивача по Договорам в бухгалтерському обліку, і як наслідок донараховувати податок на прибуток.

Окремо, в акті перевірки, відповідач зазначає, що для надання юридичної сили та доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, в акті перевірки не наведені, які з перелічених вимог ч.2 ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не дотримані платником податків при оформленні та підписанні кожного з актів виконаних робіт по Договорам, що дає підстави ставити Відповідачу під сумнів їхню доказовість та юридичну силу.

Крім того, у відповідності до інформаційного листа від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 Вищого адміністративного суду України сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Доказами використання вищезазначених витрат в фінансово-господарській діяльності ДП «Укрзалізничпроект» є, як вже зазначалось вище, господарські договори від 30.09.2015 № 18234/15//П/П-151329/НЮ, № 18236/15//П/П-151332/НЮ, № 18241/15//П/П-151337/НЮ, № 18239/15//П/П-151339/НЮ, № 18238/15//П/П-151334/НЮ (оригінали договорів знаходяться у Позивача) укладені між державним підприємством «Південна залізниця» (замовник згідно договорів) та державним підприємством «Укрзалізничпроект» (підрядник згідно договорів) на розробку проектно-вишукувальної документації по відповідним об'єктам будівництва, згідно яких державне підприємство «Укрзалізничпроект» передало, державне підприємство «Південна залізниця» прийняло роботи, у складі яких є окремі розділи, виконані ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3 згідно Договорів.

Копії актів здачі-приймання проектно-кошторисної документації від 24.11.2015 №106, 107, 108, 109, 110 , підписані між ДП «Укрзалізничпроект» та ДП «Південна залізниця».

Отже, роботи, виконані ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_3 згідно Договорів на загальну суму 149808,00 грн реалізовані на користь державного підприємства «Південна залізниця» у складі проектно-кошторисної документації на загальну суму 647734,01 грн з ПДВ.

Таким чином, первинними фінансово-господарськими документами державного підприємства «Укрзалізничпроект», наявністю результатів виконаних робіт по Договорах у вигляді технічної документації, позивачем доведено дійсне використання вищезазначених витрат, які не визнає відповідач, в фінансово-господарській діяльності державного підприємства «Укрзалізничпроект» , що, в свою чергу, доводить наявність правових підстав для їх врахування при визначенні собівартості реалізованої продукції та, відповідно, бази оподаткування для сплати податку на прибуток підприємства.

Посилання відповідача на факт виконання технічної документації лише для надання до суду, без мети використання у господарській діяльності, не відповідає дійсності та не підтверджено доказами, виходячи з наступного.

Копію технічної документації, виконаної згідно Договорів фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, було надано Відповідачу 12.01.2018 разом із запереченнями до акту перевірки від 12.01.2018 № 17-25/02, що підтвердив і сам Відповідач у своєму висновку від 23.01.2018 № 2181/10/20-40-14-08-18, складеного за результатами розгляду заперечень до зазначеного акту перевірки. Таким чином, це спростовує твердження Відповідача про виконання технічної документації лише для надання до суду. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості ознайомлення з оригіналом технічної документації під час проведення перевірки, проте не висував вимогу ані щодо надання її оригіналу, ані її копії, доказів протилежного суду не надано.

Твердження відповідача про виконання технічної документації невідомими особами не відповідає дійсності та не підтверджено доказами, виходячи з наступного.

За результатами виконання Договорів, Позивач отримав комплекти технічної документації (копії в матеріалах справи), що відповідають предметам Договорів.

Твердження відповідача, що технічна документація виконана невідомими особами (Капітанчук, Коробцова), базується на тому, що на титульному аркуші комплектів технічної документації є штами прив'язки із зазначеними прізвищами. У свою чергу, позивач у судовому засіданні пояснив, що штами прив'язки ідентифікують належність виконаної технічної документації до відповідної проектно-вишукувальної документації, розробленої Позивачем на користь державного підприємства «Південна залізниця» згідно договорів від 30.09.2015 № 18234/15//П/П-151329/НЮ, № 18236/15//П/П-151332/НЮ, № 18241/15//П/П-151337/НЮ, № 18239/15//П/П-151339/НЮ, № 18238/15//П/П-151334/НЮ, підтверджують її відповідність конкретному об'єкту розробки проектно-кошторисної документації з ідентифікаційним архівним номером.

Твердження відповідача, що полягають у виявленні, на його думку, недоліків у технічній документації, яка була виконана згідно Договорів сертифікованими фахівцями, не підтверджені допустимими доказами та не відповідають вимогам ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України та, змісту акту перевірки відповідача свідчить про те, що технічна документація, виконана згідно Договорів, не була покладені основу прийняття оскаржуваного рішення, у відповідача під час перевірки не було претензій до якості технічної документації, оцінка її змісту не зазначена в акті перевірки.

У свою чергу, суд зазначає, що наявні у справі первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняли втрату означеними накладними юридичного статусу первинних документів судом не виявлено.

Крім того, відповідач, в силу положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» не надав відповідного експертного висновку щодо перевірки технічної документації, розробленої згідно Договорів, з негативними висновками сертифікованого експерта, а тому, його зауваження до технічної документації є безпідставними та не кваліфікованими.

Крім того, суд не погоджується з висновком Відповідача щодо відсутності реквізиту «місце складання» в п'яти актах здачі-приймання виконаних робіт від 24.11.2015, підписаних між ФОП ОСОБА_4 та Позивачем, оскільки в верхній частині кожного з цих актів зазначено дві адреси , де відбувалось складання та підписання актів приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України "Укрзалізничпроект" ( м. Харків, вул. Червоноармійська,7, індекс 61052, ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області ( , вул. Пушкінська,46, м. Харків, 61057) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області 26.01.2018 р. № 8, яке винесене відносно Державного підприємства "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України "Укрзалізничпроект".

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області ( , вул. Пушкінська,46, м. Харків, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Державного підприємства "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України "Укрзалізничпроект" ( м. Харків, вул. Червоноармійська,7, індекс 61052, ) у розмірі 1762,00 грн. ( одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 травня 2018 року.

Суддя Заічко О.В.