Справа № 805/1002/18-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 р. Справа№805/1002/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління поліції охорони в Донецькій області до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Управління поліції охорони в Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 805/3005/17-а від 28.09.2017 виданого Донецьким окружним адміністративним судом. Відповідач повернув Управлінню поліції охорони в Донецькій області виконавчий документ, не прийнявши його до виконання, посилаючись на приписи ч. 2 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження». Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом в якому просив визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області протиправною та зобов'язати відповідача розпочати примусове виконання виконавчого листа № 805/3005/17-а.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача у письмовому провадженні.

Представник відповідача надав до суду заперечення на позовну заяву у яких зазначив, що повернення виконавчого документа є правомірним, відповідач діяв в межах та у спосіб покладений на нього законодавством.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні за наявними в справі матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та розгляд справи призначено до підготовчого засідання на 26.02.2018.

26.02.2018 розгляд справи відкладено до 19.03.2018 для надання додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 02.04.2018.

02.04.2018 розгляд справи відкладено до 25.04.2018 для надання додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2018 позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Донецькій області звернулось до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою від 11.01.2018 № 61/43/24/01-2018 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 805/3005/17-а від 28.09.2017 виданого Донецьким окружним адміністративним судом. (а.с. 11)

У зазначеному виконавчому документі зобов'язано Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 здійснити реєстрацію речових прав Управління поліції охорони в Донецькій області на адміністративну будівлю і гаражі, розташовані за адресою: м. Слов'янськ, вул. Вчительська, 47. Боржником визначено: Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (Центр надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради) 87500, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру, 107, . (а.с. 12)

Повідомленням від 23.01.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, відповідач повідомив позивача, що виконавчий документ № 805/3005/17-а не підлягає виконанню органом державної виконавчої служби та виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.(а.с. 14-15)

У повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.01.2018 відповідач посилався на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення. Відомостей про юридичну особу з найменуванням Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (Центр надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не знайдено.

Не погодившись зі діями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

У відповідності до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Отдже, Законом № 1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII, боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Як встановлено судом, Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2017, яка набрала законної сили 05.12.2017, по справі № 805/3005/17-а, адміністративний позов Управління поліції охорони в Донецькій області до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно - задоволено.

Зобов'язано Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 здійснити реєстрацію речових прав Управління поліції охорони в Донецькій області на адміністративну будівлю і гаражі, розташовані за адресою: м. Слов'янськ, вул. Вчительська, 47.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 805/3005/17-а від 05.12.2017, апеляційну скаргу Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 805/3005/17-а за позовом Управління поліції охорони в Донецькій області до Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення - залишено без змін.

Крім того, в ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 805/3005/17-а від 05.12.2017, зокрема зазначено, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення та встановлення в судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушення права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади. Більше того, в своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Таким чином, зважаючи на статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд прийшов до висновку, що єдиним ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 здійснити реєстрацію речових прав Управління поліції охорони в Донецькій області на адміністративну будівлю і гаражі, розташовані за адресою: м. Слов'янськ, вул. Вчительська, 47.

Отже, з аналізу наведеного можна дійти висновку про те, що суд приймаючи рішення визначився зі способом відновлення порушеного права позивача та визначив способом відновлення порушеного права позивача саме зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 здійснити реєстрацію речових прав Управління поліції охорони в Донецькій області на адміністративну будівлю і гаражі, тим самим Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приймаючи спірне рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, позбавив Управління поліції охорони в Донецькій області права, наданого стягувачу та фактично унеможливило виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов'язковим, чим вчинило по відношенню до стягувача бездіяльність.

Також суд зазначає, що у спірному виконавчому листі № 805/3005/17-а від 28.09.2017, зазначено ЄДРПОУ Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, тобто юридичної особи на яку працює посадова особа ОСОБА_1, чим у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, здійснює покладені на неї публічно-владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг суб'єкта владних повноважень.

Отже, при вирішенні публічно-правових спорів посадова особа є суб'єктом владних повноважень як особа, що виконує функції держави в органі виконавчої влади та є відповідальною особою з конкретними функціональними обов'язками, затвердженими Міністерством юстиції України, тому виконує функції держави від імені саме юридичної особи, а тому виконуючи всі дії, самостійно безпосередньо керуючись законами, у відповідності до своїх функціональних обов'язків, несе самостійну відповідальність за вчинені нею дії. Таким чином, оскільки посадова особа ОСОБА_1 працює у Департаменті адміністративних послуг Маріупольської міської ради, сама виступає боржником, як посадова особа Державного органу та виконує функції Держави в особі органу, в якому займає відповідну посаду, тому зазначення ЄДРПОУ органу, де працює посадова особа, у виконавчому листі № 805/3005/17-а від 28.09.2017 є таким, що показує місце знаходження відповідальної посадової особи, її статус, положення та повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Донецький окружний адміністративний суд, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов Управління поліції охорони в Донецькій області до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджується платіжним дорученням № 690 від 08.02.2018, позивач за подання адміністративного позову сплатив у загальному розмірі 3524,00 грн.

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у розмірі 3524,00 грн.

Повний текст рішення складений 02.05.2018.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 77, 90, 139, 243-244, 246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління поліції охорони в Донецькій області до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області протиправною.

Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області розпочати примусове виконання виконавчого листа № 805/3005/17-а від 28.09.2017, виданого Донецьким окружним адміністративним судом.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19) на користь Управління поліції охорони в Донецькій області ( місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 84) суму судових витрат у розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні, 00 копійок.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голошивець І.О.