Справа № 752/13453/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьменка В.В. та Шурка О.І,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року, яке оголошене о 18 год. 07 хв. та складене у повному обсязі 29 січня 2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, за участю третьої особи - Київського апеляційного господарського суду, про визнання протиправними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови в перерахунку пожиттєвого утримання з 01 січня 2017 року та зобов'язати здійснити нарахування пожиттєвого утримання відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 76 % суддівської винагороди судді І рангу Київського апеляційного господарського суду без утримання будь-яких податків і зборів, а також витребувати з Київського апеляційного господарського суду довідку про розмір суддівської винагороди судді І ранку, який працює на посаді судді не менше 20 років.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» надання довідки про розмір суддівської винагороди не є обов'язковим. Також позивач вважає, що має право на отримання пожиттєвого утримання, обчисленого із суддівської винагороди судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що позивач не надав належним чином оформленої довідки про розмір суддівської винагороди. Також Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві вказує на те, що ОСОБА_1 не проходив кваліфікаційного оцінювання, у зв'язку з чим не має права на перерахунок довічного грошового утримання з урахування суддівської винагороди судді, який пройшов зазначене оцінювання.

Ухвалою суду від 03 травня 2018 року Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві в порядку процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 52 КАС України, замінено на Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Під час судового засідання позивач підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року - змінити виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Київського апеляційного господарського суду та 01 вересня 2012 року вийшов у відставку. Позивачу 02 березня 2011 року була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 10 квітня 2013 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07 липня 2010 року (далі - Закон України «Про судоустрій і статус суддів» 2010 року), у розмірі 90 % від грошового утримання судді.

З 30 вересня 2016 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявами про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до вказаного Закону, у задоволенні яких було відмовлено.

Зокрема, до матеріалів даної справи приєднані копії заяв позивача від 10 квітня 2017 року та від 04 травня 2017 року, а також листи відповідача від 19 січня 2017 року № 4553/05, від 20 квітня 2017 року № 776/03/Д-626 та від 08 червня 2017 року № 32111/05.

Підставами для відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у вказаних листах зазначені такі:

- Закон України «Про судоустрій і статус суддів» 2010 року, який передбачав право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання суддів, який працює на відповідній посаді - втратив чинність, а щомісячне довічне утримання у розмірі, передбаченому ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року буде обчислюватися судді, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу;

- право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом;

- у наданій довідці Київського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року № 07-17/169 зазначені не всі складові заробітної плати працюючого судді, що не відповідає вимогам Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1) (далі - Порядок).

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не дотримався порядку звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді, а також не має право на отримання такої виплати у розмірі, передбаченому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Як раніше зазначалося, на даний час ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2010 року.

З 30 вересня 2016 року положення ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2010 року, які регулювали питання перерахунку і виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - втратили чинність.

У відповідності до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявами про перерахунок утримання із 01 січня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Колегія суддів звертає увагу, що вказана норма права регулює правовідносини саме щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не його призначення, що вказує на те, що дія ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року поширюється на суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності цим Законом, а також суддів, які набудуть право на відставку після 30 вересня 2016 року.

У розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року зазначені винятки із зазначеного правила.

Так, відповідно до п. 25 вказаного розділу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, встановлені п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року винятки щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 142 вказаного Закону стосуються виключно суддів, які йдуть у відставку після 30 вересня 2016 року.

Обмеження щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року, суддям, які на час набрання чинності вказаним законом перебували у відставці - законом не встановлені.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1, з урахуванням стажу роботи на посаді судді, має право на виплату довічного грошового утримання відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року у розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 вказаного Закону у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, ОСОБА_1 також має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року передбачає виплату суддівської винагороди суддям, які працюють на відповідній посаді, у різних розмірах, який залежить від проходження суддею кваліфікаційного оцінювання.

Так, у відповідності до п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, з 1 січня 2017 року становить: а) для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; в) для судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

За змістом п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року його дія поширюється на суддів, які відповідно до закону зобов'язані проходити кваліфікаційне оцінювання, проте на час виплати суддівської винагороди з певних причин не пройшли його.

ОСОБА_1 вийшов у відставку до набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким вперше було передбачено проходження кваліфікаційного оцінювання суддями. Позивач як суддя у відставці не належить до осіб, які відповідно до чинного законодавства зобов'язані проходити кваліфікаційне оцінювання.

У зв'язку з цим колегія суддів приходить до висновку про те, що у даному випадку відповідною посадою для цілей, передбачених ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року, буде посада судді Київського апеляційного господарського суду, який отримує суддівську винагороду на загальних підставах, без застосування винятку, передбаченого п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону.

Згідно довідки Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року № 07-17/169 у штаті суду наявні посади суддів, які пройшли кваліфікаційне оцінювання та отримують суддівську винагороду у розмірі, передбаченому п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року, а також посади суддів, які не проходили відповідного оцінювання і отримують суддівську винагороду згідно з п. 23 зазначеного розділу.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, обчисленого виходячи із суддівської винагороди судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Згідно з ч. 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п.п. 9, 10 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, правління Пенсійного фонду України прийняло постанову від 20 березня 2017 року № 5-1, якою внесло зміни до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, виклавши його у новій редакції.

Положеннями розділів ІІ, ІІІ вказаного Порядку передбачено, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Таким чином, обов'язковою умовою здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді є звернення судді у відставці із відповідною заявою та надання довідки про розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2016 року суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Звертаючись до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_1 надав довідку Київського апеляційного господарського суду від 25 травня 2017 року № 07-17/169.

Дослідивши зазначену довідку, колегія суддів встановила, що вона містить інформації лише про посадовий оклад судді. Відомості про розмір доплат як складових суддівської винагороди у такій довідці - не зазначені.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про те, що надані позивачем документи були оформлені без дотримання вимог Порядку та не могли бути підставою для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.

Колегія суддів не погоджується із доводами ОСОБА_1 щодо наявності у розпорядження відповідача даних, необхідних для самостійного розрахунку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у зв'язку з чим вимога про надання довідки є незаконною.

Як раніше зазначалося, вимога про необхідність надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди встановлена Порядком.

Крім того, здійснення розрахунку суддівської винагороди не належить до повноважень Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, визначених Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, що затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (яке є правонаступником Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві) із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання разом з довідкою про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

У разі отримання належним чином оформлених документів, перерахунок щомісячного довічного утримання, згідно з п. 4 розділу ІІ Порядку, проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 17 січня 2018 року та є підставами для його зміни шляхом викладення його мотивувальної частини у новій редакції.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року - змінити.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року змінити, зазначивши, що підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову є обставини, викладені у мотивувальній частині даної постанови.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Постанова складена у повному обсязі 08 травня 2018 року.