Справа № 803/428/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року ЛуцькСправа № 803/428/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача Кучми В.Ю.,

представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМОНД ГРУП" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОМОНД ГРУП" (далі - ТзОВ "БОМОНД ГРУП", позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 № .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а в подальшому за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 30.03.2018 ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 11:45 13.04.2018 (а.с. 1, 26).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області в листопаді 2017 року було проведено перевірку ТзОВ "БОМОНД ГРУП", за результатами якої складено акт перевірки від 10.11.2017 № 001141, у якому зроблено висновок про не оприбуткування позивачем готівкових коштів в сумі 13000,00 грн. На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем 21.11.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 65000,00 грн.

Позивач не погоджується із висновками, викладеними в акті перевірки та оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням з тих підстав, що Z - звіт № 634 за 22.02.2017 належним чином було роздруковано та здійснено відповідний запис в Книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), відтак готівкові кошти в сумі 13000,00 грн. належним чином було оприбутковано.

Крім цього вказує на те, що постанова Правління НБУ від 15.12.2004 року №637, якою затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, втратила чинність 05.01.2018, а тому її застосування відповідачем є незаконним.

Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 15-16) позовних вимог не визнав з тих підстав, що проведеною перевіркою встановлено порушення вимог пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління національного банку України 15.12.2004 № 637, а саме встановлено не оприбуткування готівкових коштів в КОРО за 22.02.2017 в сумі 13000,00 грн., про що зроблено відповідний запис в КОРО.

Також зазначає, що в ході проведення перевірки директором підприємства Демчук А.С. були надані пояснення, про те, що в КОРО не оприбутковані кошти в сумі 13000,00 грн., тому що адміністратор допустила помилку по невідомій їй причині.

Відтак, оскільки позивачем в КОРО не було оприбутковано готівку на підставі роздрукованого Z - звіту по РРО № 634 від 22.02.2017, тому відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції за її не оприбуткування. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у відповіді на відзив (а.с. 34-36) не погоджується з твердженнями представника відповідача наведеними у відзиві та зазначає, що під час проведення перевірки відповідач не встановив ні факту не оприбуткування готівки, ні факту неповного або несвоєчасного оприбуткування готівки в касі позивача 22.02.2017. При цьому, метою перевірки контролюючого органу було здійснення контрольної закупки товарів і по даному факту жодних порушень не було встановлено.

Запис в КОРО за 22.02.2017 позивачем було здійснено олівцем у той же день та у відповідній сумі. Вважає безпідставним посилання представника відповідача на неіснуючий Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2016 № 547 (далі - Порядок № 547), відповідно до вимог якого записи в КОРО виконуються кульковою ручкою.

Просив в задоволенні позову відмовити.

У запереченні на відповідь на відзив (а.с. 52-53) представник відповідача вважає твердження позивача безпідставними та необґрунтованими, а висновки перевірки щодо порушень зазначених в акті перевірки є законними та обґрунтованими. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Представник позивача у запереченні на заперечення на відповідь на відзив та у письмову поясненні (а.с. 57-62, 73) вказує на те, що позивачу до початку проведення перевірки не було вручено наказу, направлення на перевірку. Жодних правових підстав для проведення фактичної перевірки у відповідача не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та у заявах по суті справи, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив, просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області відповідно до наказу про проведення перевірки від 03.11.2017 № 3293, направлень на перевірку від 06.11.2017 № 003451, № 003452 проведено фактичну перевірку господарської одиниці - салон краси «БОМОНД», розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Травнева, 2а та належить ТзОВ «БОМОНД ГРУП».

Перевірку проведено у присутності директора підприємства Демчук А.С. та адміністратора Мельничук Н.М. Директор підприємства Демчук А.С. ознайомилась з вищевказаним наказом про проведення перевірки, направленнями та отримала їх копії 08.11.2017, про що свідчать розписки (а.с. 54, 54 зворот).

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області складено акт перевірки від 10.11.2017 № 001141 (а.с. 19-20), в якому зроблений висновок про порушення ТзОВ «БОМОНД ГРУП» пунктів 2.2, 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 (далі - Положення № 637), а саме: встановлено не оприбуткування готівкових коштів в КОРО на підставі фіскального звітного чеку РРО від 22.02.2017 № 634 на загальну суму 13000,00 грн., про що зроблено відповідний запис у КОРО.

По виявлених у ході перевірки порушеннях Демчук А.С. 10.11.2017 надала письмове пояснення, з якого слідує, що готівкові кошти на підставі фіскального звітного чеку РРО від 22.02.2017 № 634 на загальну суму 13000,00 грн. не оприбутковані у КОРО в зв'язку з допущеною адміністратором салону краси помилкою, з невідомих їй причин (а.с. 25 зворот).

З актом перевірки директор підприємства ознайомилася, підписала його без будь-яких зауважень та своїм підписом засвідчила отримання одного примірника акту (а.с. 20 зворот).

10.11.2017 посадовою особою ГУ ДФС у Волинській області відносно директора підприємства Демчук А.С. складено протокол про адміністративне правопорушення № 00000301 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-15 КУпАП та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.11.2017 № 397/03-20-14-05, якою Демчук А.С. притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн. (а.с. 24 зворот, 25).

Позивач не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 10.11.2017 № 001141 подав заперечення (а.с. 8), однак листом від 21.11.2017 № 11490/10/03-20-14-05/10 ГУ ДФС у Волинській області заперечення залишено без задоволення, а висновки вказаного акту перевірки без змін (а.с. 55).

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.11.2017 № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 65000,00 грн. (а.с.9).

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає, що оскаржуване рішення, прийняте ГУ ДФС у Волинській області як суб'єктом владних повноважень, а тому при вирішенні даного спору воно перевірялось судом на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на таке.

Згідно із пунктами, 6, 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Як встановлено судом, 22.02.2017 позивачем було видрукувано Z-звіт РРО № 634 на суму проведених розрахунків готівкою 13000,00 грн. (а.с. 37).

Актом перевірки встановлено не оприбуткування готівкових коштів в КОРО на підставі зазначеного фіскального звітного чеку на загальну суму 13000,00 грн.

Так, з дослідженої в ході судового розгляду КОРО від 09.12.2016 реєстраційний № 1р1 слідує, що сума готівкових коштів в розмірі 13000,00 грн. на підставі Z-звіту № 634 від 22.02.2017 відображена олівцем, тобто не здійснено облік готівкових коштів у повній сумі в день їх фактичного надходження у КОРО на підставі фіскального звітного чеку РРО (Z-звіт РРО № 634 на суму 13000,00 грн.), про що зроблено відповідний запис (а.с. 22).

Дану обставину щодо не оприбуткування готівкових коштів в КОРО за 22.02.2017 підтвердила і директор підприємства у своїх поясненнях, наданих в ході проведення перевірки.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до значень термінів, наведених у пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320 (далі - Положення № 637, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктами 2.2, 2.6 цього ж Положення визначено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

При цьому, суд зазначає, що надходження готівки від покупця з фіксуванням її через РРО і занесенням до КОРО на підставі фіскальних звітних чеків є оприбуткуванням готівки в касу.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6 Положення у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Тобто, виконання цих дій в сукупності може свідчити про належне оприбуткування готівкових коштів.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду України від 26.02.2013 (справа №21-7а13), від 01.04.2014 (справа №21-54а14) та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2018 справа № К/9901/501/18.

Щодо твердження представника позивача про те, що згідно з вимогами Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 (далі - Порядок № 547) не передбачено здійснення записів у КОРО кульковою ручкою, а тому запис за 22.02.2017 у КОРО було здійснено олівцем, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктами 4, 5 пункту 4 розділу 2 «Порядок реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій» Порядку № 547 перед початком використання книги ОРО на її титульній сторінці слід зазначити дату початку використання. Записи в книзі ОРО мають виконуватися кульковою ручкою з пастою темного кольору. Використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає: наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Отже, даним Порядком не передбачено здійснення записів у КОРО олівцем.

Відтак суд приходить до висновку, що вчинення запису в КОРО у спосіб непередбачений Порядком № 547, свідчить про його відсутність та відповідно не підтверджує належне здійснення обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскального звітного чеку РРО.

Крім цього, суд зазначає, що вказаним Порядком передбачено заповнення КОРО кульковою ручкою з метою відображення суб'єктами господарювання достовірних відомостей та уникнення можливості внесення до неї виправлень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було забезпечено оприбуткування готівкової виручки на суму 13000,00 грн. в КОРО 22.02.2017, тобто не виконано вимоги законодавства щодо оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства, у зв'язку з чим висновок контролюючого органу про порушення позивачем пунктів 2.2, 2.6 Положення № 637 є обґрунтованим.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що відповідачем застосовано Положення № 637, яке втратило чинність, оскільки на момент проведення перевірки та на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення зазначене Положення було чинне.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 (з наступними змінами та доповненнями) у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції згідно абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми 13000,00 грн.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що оприбуткування готівкових коштів в КОРО відбулося належним чином, про що свідчить касова книга за 22.02.2017, копія виписки з банку, копії касових ордерів, копія чека РРО, оскільки наведеними вище нормами чинного законодавства, а саме Положенням № 637 передбачено чіткий алгоритм дій для здійснення оприбуткування готівкових коштів (фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО) за невиконання вимог якого застосовується санкція передбачена Указом Президента України від 12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки». Тому такі твердження є безпідставними, так як вказаний порядок дій позивачем дотримано не було.

Щодо твердження представника позивача про відсутність правових підстав для проведення фактичної перевірки позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктом 80.2.4 пункту 80.2. статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Крім того, відповідно до абзацу другого пункту 81.3 статті 81 ПК України, визначено, що керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Як слідує з матеріалів справи, копії наказу та направлень на проведення перевірки були вручені директору підприємства Демчук А.С. під підпис 08.11.2017, яка без будь-яких заперечень допустила посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до проведення перевірки. Фактична перевірка була проведена в її ж присутності та адміністратора салону краси «БОМОНД».

Крім цього, з актом перевірки директор підприємства ознайомилася та підписала його без будь яких-яких зауважень та заперечень.

Суд також зазначає, що законність проведення перевірки не оспорювалась позивачем ні під час проведення перевірки, ні під час подання заперечень на акт перевірки, не зазначено про це і в позовній заяві, а викладено лише в запереченні на відповідь на відзив від 23.04.2018.

Наказ про проведення перевірки від 03.11.2017 № 3293 позивачем не оскаржувався в судовому порядку, відтак такий наказ судом не скасований та на даний час є чинним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що проведення фактичної перевірки господарської одиниці позивача - салону краси «БОМОНД» здійснено з дотриманням вимог статей 80, 81 ПК України.

А тому твердження представника позивача з даного приводу є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що метою перевірки було здійснення контрольної закупки товарів і по даному факту жодних порушень виявлено не було, оскільки як слідує з наказу про проведення перевірки від 03.11.2017 № 3293 та направлень на перевірку від 06.11.2017 № 003451, № 003452 метою перевірки є дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 654 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України.

Предметом перевірки в тому числі було і дотримання порядку ведення касових операцій, що і встановлено в ході її проведення.

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 № , а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМОНД ГРУП" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 № відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Р.С.Денисюк

Повний текст рішення складено 02 травня 2018 року.