Справа № 826/2072/15
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2018 року

Київ

справа №826/2072/15

адміністративне провадження №К/9901/3526/18, №К/9901/3530/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я.,

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційних скарг Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ"

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року (судді Ключкович В.Ю., Борисюк Л.П., Собків Я.М.)

у справі №826/2072/15

за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

до Державної фінансової інспекції України

треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ", Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (далі - Підприємство) звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування пункту 2 вимоги про усунення порушень Державної фінансової інспекції України (далі - Фінінспекція). Свій позов Підприємство мотивувало тим, що відповідач, здійснивши перевірку фінансово-господарської діяльності позивача дійшов помилкового висновку про наявність в діяльності позивача порушень вимог чинного законодавства. За наслідками перевірки на адресу Підприємства направлено вимогу щодо усунення виявлених порушень. Вважаючи безпідставними висновки відповідача щодо порушень закону, позивач просив визнати протиправними та скасувати пункт 2 вимоги Фінінспекції від 23.12.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 задоволено апеляційну скаргу Фінінспекції, скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду Підприємство та Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ" звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просили її скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва. При цьому скаржники зазначили, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Фінінспекція та Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ"

заперечень на касаційні скарги не надали.

11.01.2018 справу в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що Фінінспекція у листопаді 2014 провела позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Підприємства за період з 01.01.2014 по 13.10.2014, за результатами якої склала акт ревізії від 17.11.2014 №32-21/6.

На підставі висновків, викладених в акті відповідачем складено вимогу про усунення порушень, яку направлено на адресу Підприємства.

В пункті 2 вимоги позивачу запропоновано провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування завданих збитків ТОВ «Перша паливна компанія» на загальну суму 83 853 296, 34 грн. та ТОВ «ВОГ АЕРО ДЖЕТ» на загальну суму 216 153 322, 74 грн., які виникли внаслідок зайвих виплат, пов'язаних із підвищенням останніми ціни товару під час виконання умов договорів поставки дизельного палива від 16.01.2014 та від 30.12.2013.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд апеляційної інстанції послався на те, що у справі, що розглядається, Фінінспекцією пред'явлено вимогу позивачу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи, яким є позивач у справі, про визнання вимоги протиправною.

На час виникнення спірних правовідносин правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні внормовувались положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (Закон № 2939-XII) та приписами Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України N499/2011 від 23.04.2011.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також зазначеним Положенням встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими Органу державного фінансового надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держфінінспекцією, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Вищевказаний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом України, зокрема, в постановах від 7 жовтня 2014 року (№ 21-368а14), від 14 жовтня 2014 року (№21-453а14), від 18 листопада 2014 року (№21-461а14), від 20 січня 2015 року (№21-601а14), від 27 січня 2015 року (21-436а14), від 10 лютого 2015 року (№21-632а14) і колегія суддів Касаційного адміністративного суду не вважає за необхідне відступити від неї.

Таким чином, доводи викладені в касаційних скаргах не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, не дають підстав вважати висновки суду апеляційної інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ АЕРО ДЖЕТ" залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер