Справа № 703/5652/15-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 травня 2018 року

Київ

справа №703/5652/15-а

адміністративне провадження №К/9901/13665/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в складі судді Васильківської Т.В. від 08.12.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М., Федотова І.В. від 18.01.2016 у справі №703/5652/15-а за позовом ОСОБА_2 до Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов"язання вчинити дії щодо поновлення виплати пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі Черкаської області від 18.09.2015 №9756/02 про відмову у поновленні пенсії, зобов'язання здійснити нарахування пенсії з 16.12.2014 та поновити її виплату.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 грудня 2015 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Сміла та Смілянському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії листом від 18 вересня 2015 року № 9756/02. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії на підставі заяви від 04.09.2015; здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії з 11.02.2015 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до положень частини другої статті 49 та частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі Смілянське об'єднане УПФУ Черкаської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, у задоволенні позову відмовити. Зазначає про відсутність правових підстав для поновлення виплати пенсії позивачці через неподання належних документів останньою.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2016 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є особою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджено посвідченням категорії 2 (серія НОМЕР_1).

04.06.2013 управлінням Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області позивачу призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку як особі, віднесеної до 2 категорії постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно витягу з протоколу засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.12.2014 №176 по питанню щодо підтвердження статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження, на підставі додатково представлених документів не підтверджено статус евакуйованої у 1986 році із зони відчуження ОСОБА_2; визнано недійсною довідку від 14.07.1993 №23989 про евакуацію із м. Прип'ять ОСОБА_2, оскільки на підставі додатково представлених документів не підтверджено у безумовному порядку факт проживання на момент аварії у 1986 році та евакуацію з м. Прип'ять.

На підставі вказаного протоколу розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області від 11.02.2015 позивачу припинена виплата пенсії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.12.2014, що оформлене протоколом від 16.12.2014 №176, яким не підтверджено статус евакуйованої у 1986 році із зони відчуження ОСОБА_2 та визнано недійсною довідку від 14 липня 1993 року №23989 про евакуацію з м. Прип'ять.

04 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії з 01.02.2015 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року.

Листом від 18.09.2015 №9756/02 управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі Черкаської області повідомило позивача про відсутність підстав для поновлення пенсії.

Задовольняючи вимогу позивача про поновлення виплати пенсії, суди попередніх інстанцій виходили з того, що обставини, які були підставою для припинення виплати пенсії, визнані протиправними судовим рішенням, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками судів з огляду на таке.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, евакуйованим з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.

Згідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Статтею 65 вказаного вище Закону визначено, що документом, який підтверджує статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Підпунктом «ґ» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (в редакції, чинній на час звернення за призначенням пенсії), до заяви про призначення пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Оскільки посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС (категорія 2, видане на ім'я ОСОБА_2) є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване, воно підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року скасовано рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження у 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 16.12.2014 (протокол від 16.12.2014 №176), яким не підтверджено статус евакуйованої у 1986 році із зони відчуження ОСОБА_2 та визнано недійсною довідку від 14 липня 1993 року №23989 про евакуацію з м. Прип'ять.

Враховуючи викладене, висновок судів попередніх інстанцій щодо поновлення виплати позивачу пенсії є обгрунтованим.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 року (справа №21-518а14).

Отже, позивач має право на одержання невиплаченої пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на підставі ч. 2 ст. 46 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", а відтак суд апеляційної інстнації дійшов обгрунтованого висновку про нарахування та виплату позивачу пенсії з 11.02.2015 року (дати припинення виплати пенсії) нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області залищити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду