Справа № 159/869/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3175/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону №1 полку №1 УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2018 року (суддя першої інстанції Миронюк М.Г., м. Ковель),

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до поліцейського роти №4 батальйону №1 полку №1 УПП в м.Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, управління патрульної поліції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

З таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення та прийняти нове - про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта справа повинна була розглядатись за місцезнаходженням відповідного управління патрульної поліції. Зазначає, що при розгляді справи не були зясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, оскільки до постанови не додано жодних доказів її вини. Крім того, вказує на те, що оскаржуваною постановою встановлено, що порушення відбулось в м. Ковелі на вул. Володимирській, що не відповідає дійсності, оскільки саме перебуваючи на перехресті вулиць Незалежності та Володимирської, чекаючи зелений сигнал світлофора у неї задзвонив телефон, вона на кілька секунд підняла слухавку для того, щоб сказати, що передзвонить як тільки зупиниться, оскільки керує транспортним засобом.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії АР № 438064, ОСОБА_1 14.02.2018 року о 12 год. 20 хв. в м. Ковель на вул. Володимирській, керуючи автомобілем марки «Фольцваген Кадді», номерний знак НОМЕР_1, користувалась засобами звязку тримаючи у лівій руці, а саме: розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п. 2.9 «д» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та за яке на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Не погодившись з цією постановою, позивач оскаржила її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена ОСОБА_1 від 14.02.2018 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимогами п. 2.9 «д» Правил передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно з пунктами 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, безпідставними є покликання апелянта про те, що справу неправомірно розглянуто на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, а саме, позовної заяви та апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що вона 14.02.2018 керуючи транспортним засобом АС 2717 ВО, рухаючись по вул. Незалежності в напрямку до перехресття вулиць Незалежнності та Володимирської міста Ковеля, пербуваючи на вул. Незалежності, зупинилась на вказаному перехресті на червоний сигнал світлофора, увімкнувши світловий покажчик повороту перед поворотом на перехрещувану дорогу. Перебуваючи на перехресті та чекаючи зелений сигнал світлофора, у неї задзвонив телефон і на дисплеї відобразився невідомий їй номер. Вона подумала, що з невідомого їй номера телефонував головний державний фінансовий інспектор і вирішила підняти слухавку та сказати, що пізніше передзвонить. Автомобіль патрульної поліції рухався по вул. Володимирській, здійснюючи поворот на перехресті вулиць Незалежності та Володимирської на зелений сигнал світлофора і під час руху працівник поліції опустив скло водійських дверей та повідомив, щоб вона здійснила зупинку, однак не повідомив причини зупинки

А тому, безпідставними є покликання апелянта на відсутність доказів на підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення.

Згідно наданого відповідачем відео, до винесення оскаржуваної постанови поліцейський розяснив позивачу суть правопорушення та її права під час розгляду справи. Позивачем будь-яких клопотань не заявлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність дій відповідача є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Оскільки суд першої інстанції правильно вирішив спір, відповідно до ст. 316 КАС України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2018 року немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а вказане рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2018 року у справі № 159/869/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5