Справа № 155/664/17 (2-а/155/79/17)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа №155/664/17 (2-а/155/79/17)

адміністративне провадження №К/9901/3718/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 24 травня 2017 року (суддя Шмідт С.А.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року (головуючий суддя Костів В.В., судді: Бруновська Н.В., Шавель Р.М.) у справі №155/664/17 (2-а/155/79/17) за позовом ОСОБА_1 до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі по тексту - відповідач, пенсійний орган), в якому просив визнати протиправною відмову відповідача та зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що працював на посаді тракториста-машиніста колгоспі та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції. Стаж роботи на цій посаді у своїй сукупності складає більше двадцяти років, у зв'язку з чим набув право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак у призначенні зазначеної пенсії було відмовлено у зв'язку з непідтвердженістю пільгового стажу, що на думку позивача, є неправомірним.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 24 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року, позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправною відмову Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах. Зобов'язано Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до вимог п. «в» частини першої ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 5 січня 2017 року, як такому, що працював трактористом-машиністом та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що за відомостями трудових книжок, позивач у 1978 році вступив у члени колгоспу ім.Кірова с.Звиняче Горохівського району Волинської області (з 2000 року - селянська спілка "Звиняче", з 2001 року - ПСП "Звиняче"), з 12 липня 1981 року по 24 листопада 2004 року працював у вищевказаному господарстві на посаді тракториста. З 30 травня 2008 року по 30 травня 2009 року позивач працював трактористом у СФГ "Корнійчука В.С.", з 1 квітня 2010 року по 5 травня 2010 року - трактористом в ТзОВ "Відродження".

Архівною довідкою №21/01-28, виданою 19 грудня 2016 року, та архівною довідкою № 40/01-27, виданою 23 січня 2017 року трудовим архівом Горохівського району Волинської області (а.с.21-26), підтверджується, що по книгах обліку розрахунків по оплаті праці Приватного сільськогосподарського підприємства "Звиняче" з червня 1978 року по листопад 2005 року проходить ОСОБА_1. За 1982-1983 роки посада, яку займав позивач, зазначена, як тракторист, у всі інші роки посаду позивача не вказано, зазначено «--».

4 жовтня 2015 року позивачу виповнилося 55 років, у зв'язку з чим 5 січня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Рішенням від 17 березня 2017 року № 11/891 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 (а.с.28) позивачу було зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."в" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи з 1 січня 1982 року по 31 грудня 1983 року та з 1 січня 1988 року по 31 грудня 1988 року, та відмовлено у зарахуванні періодів роботи з червня 1978 року по 15 листопада 1978 року, з липня 1981 року по 31 грудня 1981 року, з 1 січня 1984 року по 31 грудня 1987 року, з 1 січня 1989 року по 24 листопада 2004 року.

Листом заступника начальника Локачинського ОУПФ від 05.04.2017 №1422/02-47 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причин відсутності необхідного пільгового стажу.

Суди визнали неправомірною відмову у призначенні пенсії, мотивуючи свої рішення встановленими обставинами справи, з урахуванням письмових доказів та показань свідків, які у своїй сукупності свідчать, що позивач працював трактористом-машиністом у різних господарствах на тракторах протягом усього робочого року, зокрема, як трактористом на полі, так і трактористом на фермах в зимовий час, так і зайнятий ремонтом та обслуговуванням тракторів, оскільки специфіка його роботи вимагала постійної зайнятості на машинах-тракторах та їх ремонту і обслуговування, тобто всі роботи, які виконував позивач, були пов'язані з виробництвом сільськогосподарської продукції з використанням сільськогосподарської техніки - трактора.

З цих підстав, суди дійшли висновку про наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії за віком згідно з п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з огляду на те, що позивач має загальний трудовий стаж більше 27 років, в тому числі на посаді тракториста-машиніста більше 20 років.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована фактично, тими обставинами, які стали підставою для відмови в зарахуванні позивачу спірного стажу його роботи, оскільки відсутні первинні документи, що підтверджують роботу на посаді тракториста.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судами встановлено, що згідно відомостей трудової книжки колгоспника позивач у 1978 році вступив у члени колгоспу ім.Кірова с.Звиняче Горохівського району Волинської області (з 2000 року - селянська спілка "Звиняче", з 2001 року - ПСП "Звиняче"), з 12 липня 1981 року по 24 листопада 2004 року працював у вищевказаному господарстві на посаді тракториста. Згідно архівних довідок №21/01-28, виданою 19 грудня 2016 року, та № 40/01-27, виданою 23 січня 2017 року трудовим архівом Горохівського району Волинської області, стверджується, що по книгах обліку розрахунків по оплаті праці Приватного сільськогосподарського підприємства "Звиняче" з червня 1978 року по листопад 2005 року проходить ОСОБА_1. За 1982-1983 роки посада, яку займав позивач, зазначена як тракторист, у всі інші роки посаду позивача не вказано.

Доводи касаційної скарги зводяться саме до того, що за вказаними довідками посада тракторист вказана лише за 1982 рік та 1983 рік. В інші роки назва посади відсутня.

Колегія суддів звертає увагу, що знак тотожності (-//-), який зазначений в трудовій книжці після назви посади «тракторист», а так само і в архівній довідці, є загальноприйнятим та підтверджує перший (попередній) запис назви посади. При цьому, у трудовій книжці, яка в силу Закону, є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а також в архівних довідках, містяться записи, які підтверджують наявність трудового стажу позивача на посаді тракториста, тобто на посаді, зайнятість на якій дає право на призначення пільгової пенсії, відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що цими судами неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Горохівського районного суду Волинської області від 24 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі №155/664/17 (2-а/155/79/17) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду