Справа № 305/216/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2018 року м. Ужгород№ 305/216/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Данча М.І.

за участю:

позивача - не з'явився

представника відповідача: не з'явився

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рахівської міської ради Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 10 травня 2018 року.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до Рахівської міської ради Закарпатської області (далі - Рахівська міська рада, відповідач), третя особа - ОСОБА_3 (далі - третя особа, ОСОБА_3.), якою просить визнати недійсним рішення Рахівської міської ради від 04 січня 2013 року № 477 про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у приватну власність площею 1,0024 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Рахівської міської ради із заявою про надання у власність земельної ділянки для ведення садівництва розміром 0,12 га. Однак, з листа Рахівської міської ради позивач дізнався, що на вказану земельну ділянку вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою рішенням сесії Рахівської міської ради № 477 від 04 січня 2013 року ОСОБА_3 Вважає, що дане рішення порушує його право на отримання земельної ділянки площею 0,12 га, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

02 травня 2018 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що 06 листопада 2012 року громадянка ОСОБА_3 звернулася до Рахівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проектної документації для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1) загальною площею 1,0024 га. За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 постійною комісією Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування вирішено винести на розгляд пленарного засідання міської ради питання про надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та роз'яснено, що ОСОБА_4 використав своє право на отримання земельної ділянки безкоштовно у власність. На підставі протокольного рішення постійної комісії Рахівської міської ради було прийнято рішення від 04 січня 2013 року за № 477 про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам, зокрема і ОСОБА_3 Оскаржене позивачем рішення, прийняте відповідно до наданих повноважень та не порушує прав та інтересів позивача, який права власності чи користування спірною земельною ділянкою не набув.

У судове засідання відповідач свого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 06 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернулася до Рахівської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1, площею 1,0024 га.

Комісією Рахівської міської ради з питань регулювання земельних відносин та містобудування на засіданні 21 грудня 2012 року вирішено винести на розгляд пленарного засідання міської ради питання про надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1) загального майна спадкоємцю майна - ОСОБА_3 та повідомлено ОСОБА_1 про те, що своє право на отримання земельної ділянки безкоштовно у власність для ведення особистого селянського господарства він вже використав (протокол засідання № 56).

04 січня 2013 року Рахівською міською радою прийнято рішення за № 477 "Про надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам, внесення змін в рішення № 120 від 05.04.2011 року, відміну рішення № 448 від 27.11.2012 року, № 120 від 18.12.2006 року та № 153 від 29.01.2007 року". Вказаним рішенням надано дозвіл на виготовлення проектів відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам, зокрема, ОСОБА_3, мешканці с. Розтоки, 727, Рахівського району для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1) площею 1,0024 га.

28 листопада 2017 року позивач звернувся до Рахівської міської ради із заявою якою просив виділити йому земельну ділянку біля його будинку по АДРЕСА_2 для ведення садівництва площею 0,12 га, передати її у власність та надати дозвіл на виготовлення проектної документації.

Листом Рахівської міської ради від 28 грудня 2017 року за № 1779 позивача повідомлено, що на земельну ділянку , яку він має намір отримати безоплатно у власність вже надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею - 1,0024 га у власність для ведення особистого селянського господарства рішенням сесії Рахівської міської ради № 477 від 04 січня 2013 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Аналізуючи вищевказані положення норм законодавства, суд приходить висновку, що рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність приймає відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, в даному випадку таким органом є відповідач.

Крім того, з огляду на вказані норми права, вбачається, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як вже встановлено судом ОСОБА_3 звернулася до Рахівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, зазначивши орієнтовний розмір земельної ділянки та цільове призначення. Вказана заява була предметом розгляду постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та містобудування, рішення за результатами її розгляду про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою прийнято на сесії Рахівської міської ради, тобто уповноваженим органом з дотриманням, встановленої законом процедури.

На підставі вищенаведеного, суд приходить висновку, що оскаржене рішення Рахівської міської ради від 04 січня 2013 року № 477 прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлений законом, а відтак відсутні підстави для його скасування.

Судом спростовуються доводи позивача про те, оскаржене рішення Рахівської міської ради перешкоджає йому в отриманні земельної ділянки, оскільки отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні ним вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача була б вимога про визнання протиправною відмови Рахівської міської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вказаний спосіб захисту узгоджується з вимогами ч.10 ст. 118 ЗК України, якою передбачено оскарження до суду відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання про надання дозволу без розгляду.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено та матеріалами справи підтверджено законність та правомірність винесення оскарженого рішення, підстав для його скасування не вбачається, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, НОМЕР_1) до Рахівської міської ради Закарпатської області (Закарпатська область, м. Рахів, вул. Миру, буд. 34, код 02896325), третя особа - ОСОБА_3 (АДРЕСА_4 про визнання недійсним рішення,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька