Справа № 820/854/18
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 р. № 820/854/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Маргвелані І.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Великобурлуцької районної державної адміністрації, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5, третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки, індексний номер: 29958054 від 08.06.2016 15:17:27 державного реєстратора ОСОБА_5 Великобурлуцької районної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5 при винесенні рішення від 08.06.2016 індексний номер: 29958054 державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки діяв з порушеннями норм чинного законодавства, а тому позивач вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року було залучено до справи як співвідовідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року до справи залучено трету особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_6

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, Великобурлуцької районної державної адміністрації, проти позову заперечував, зазначивши, що державна реєстрація іншого речового права, а саме договору суборенди земельної ділянки від 18.11.2010, здійснена 08.08.2016 державним реєстратором Великобурлуцької районної державної адміністрації із дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідач, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно т а належним чином.

Представник третьої особи у судовому засідання проти позову заперечував, зазначив, що договір суборенди земельної ділянки від 18.11.2010 укладений строком до 29.03.2055, є чинним і його укладення ніким не оскаржувалось. Державна реєстрація іншого речового права, а саме договору суборенди земельної ділянки від 18.11.2010, здійснена 08.08.2016 з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому вимога позивача про визнання протиправним та скасування вищевказаного рішення не є підставою для відмови у державній реєстрації договору суборенди.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 21.03.2006 № 97 затверджено проект відведення земельної ділянки зі ставком ОСОБА_7 та передано земельну ділянку в оренду строком на 49 років для рибогосподарських потреб на території Андріїівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 20,6605 га.

Так, 24.03.2006 між Великобурлуцькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_7 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки на території Андріїівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 20,6605 га, з них: під пасовищами - 9,2783 га, під господарським шляхами - 0,3080 га, дамба - 0,0335 га, під болотами - 0,6583 га, водне дзеркало - 9,9425 га, сіножаті - 0,4399 га.

Згідно пункту 8 договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006 договір укладено на 49 років.

За актом приймання-передачі об'єкту оренди від 24.03.2006 ОСОБА_7 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку зі ставком на території Андріїівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 20,6605 га.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2012, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_8, право на оренду земельної ділянки на території Андріїівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 20,6605 га, що було надано ОСОБА_7 на підставі договору оренди від 24.03.2006, перейшло до ОСОБА_4.

Так, судом встановлено, що 23 вересня 2015 року між Великобурлуцькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 24.03.2006, зареєстрованого у Харківській регіональній філії Державного підприємство Центр державного земельного кадастру за № 03, відповідно до якої внесено зміни у договір від 24.03.2006 та зазначено орендарем земельної ділянки ОСОБА_4.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 84712403 від 10.04.2017 право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 19.04.2016, орендар ОСОБА_4, строк дії договору 49 років.

Поряд із тим, розпорядження Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 17.11.2010 № 340 погоджено укладання договору суборенди ОСОБА_9 на земельну ділянку на території Андріїівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 20,6605 га.

18 листопада 2010 року між ОСОБА_7 (орендар) та ОСОБА_6 (суборендар) укладено договір суборенди земельної ділянки, що знаходиться в користуванні орендаря згідно з договором оренди від 24.03.2006.

08 червня 2016 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки, індексний номер: 29958054 від 08.06.2016 15:17:27 за договором від 18.11.2010, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Позивач вважає дії державного реєстратора ОСОБА_5 щодо проведення державної реєстрації права суборенди земельної ділянки, індексний номер: 29958054 від 08.06.2016 15:17:27 за договором від 18.11.2010 незаконним та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу приписів статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регулюються правовими нормами Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції що були чинні на день виникнення спору. Законом України від 26 листопада 2015 року № 834-VIII цей Закон викладено у новій редакції і введено в дію з 01.01.2016.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають право власності, речові права, похідні від права власності, право власності на об'єкт незавершеного будівництва та заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

В розумінні вимог частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" такі речові права (право оренди, суборенди землі) є похідними від права власності на земельну ділянку. Тобто, державну реєстрацію таких похідних прав законодавець зумовлює виключно наявністю зареєстрованого самого права власності на таку земельну ділянку.

В частині першій статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначено, що державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Судом встановлено, що договір суборенди з ОСОБА_6 на земельну ділянку на території Андріїівської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 20,6605 га укладено 18 листопада 2010 року, тобто до 01.01.2013, однак державна реєстрація у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на час проведення державної реєстрації прав суборенди на земельну ділянку не була проведена.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, що 08.06.2016 державним реєстратором сектору з питань державної реєстрації речових прав Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29958054.

Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01.01.2016, чинної на момент реєстрації права суборенди) державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 01.01.2016, чинної на момент реєстрації права суборенди) розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Крім того, відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

При цьому, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

В порушення вказаних вимог законодавства України державним реєстратором ОСОБА_5 не було перевірено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Суд зазначає, що на момент проведення державної реєстрації договору суборенди та прийняття спірного рішення про державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки № 29958054 від 08.06.2016, право оренди вказаної земельної ділянки вже було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 19.04.2016 за ОСОБА_4

Із матеріалів реєстраційної справи вбачається, що разом із заявою про державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки заявником надано до реєстратора квитанцію про сплату збору, копію паспорту ОСОБА_6, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, свідоцтво платника єдиного податку, розпорядження Великобурлуцької РДА Харківської області від 17.11.2010 № 340, договір суборенди земельної ділянки від 18.11.2010 укладений з ОСОБА_7, акт приймання-передачі об'єкту оренди від 18.11.2010, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до даних Державного земельного кадасту та сформованої державним реєстратором інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що право оренди зареєстроване за ОСОБА_4

Таким чином, державний реєстратором не було встановлено відсутності суперечностей між вже зареєстрованим правом оренди земельної ділянки за ОСОБА_4 та заявленим правом суборенди ОСОБА_6 на підставі договору суборенди з ОСОБА_7, оскільки матеріали реєстраційної справи не містять будь яких документів з цього приводу.

За правилами частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 Цивільного кодексу України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 5 ст. 8 цього Закону договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що договір суборенди земельної ділянки до його реєстрації не був вчинений та у ФОП ОСОБА_6 не виникало речових прав на земельну ділянку за таким договором.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на те, що в даній справі присутній спір про право, виходячи із наступного.

Згідно із частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частини 1 та 2 статті 17 Кодексу адміністративного України визначають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму; на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач; суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку, при цьому позивач послався на не дотримання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Таким чином, при вирішенні даної справи дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діяв як субєкт владних повноважень.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Враховуючи те, що державний реєстратор у відповідності до приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є окремим суб'єктом владних повноважень, а також те, що предметом спору є скасування рішень вказаного державного реєстратора, то відповідачем по справі повинен бути саме Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5.

Суд вказує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

А згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Прийнявши рішення про державну реєстрацію права суборенди вказаної земельної ділянки № від 08.06.2016 державний реєстратор ОСОБА_5, в порушення вимог діючого законодавства, вчинив дії щодо реєстрації права суборенди за ОСОБА_6 на підставі договору укладеного з ОСОБА_7 (орендар), коли згідно відомостей Державного земельного кадастру право оренди було зареєстровано за ОСОБА_4 на користування вказаною земельною ділянкою, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що вищевказане рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 61000, код НОМЕР_1) до Великобурлуцької районної державної адміністрації (вул. Центральна, буд. 9,смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, 62602, код 04059622), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5 (вул. Центральна, буд. 9,смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, 62602), третя особа - Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (вул. Садова, б. 17, с. Рогозянки, Великобурлуцький район, Харківська область, код НОМЕР_2), про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Великобурлуцької районної державної адміністрації ОСОБА_5 про державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки № 29958054 від 08.06.2016.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 61000, код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Великобурлуцької районної державної адміністрації (вул. Центральна, буд. 9,смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, 62602, код 04059622).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.05.2018 року.

Суддя Д.А. Волошин