Справа № 808/1235/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 травня 2018 року о/об 17 год. 47 хв.Справа № 808/1235/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, буд.2-Б; )

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком з 05.03.2018 відповідно до ст.ст.26, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2015-2017 роки та виплати відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення; 2) зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2015-2017 роки), та виплатити недоплачений її розмір, з урахуванням різниці, що буда виплачена раніше, починаючи з 05.03.2018; 3) зобов'язати відповідача виплатити позивачу відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення - 05.03.2018, з урахуванням призначення пенсії за віком відповідно до ст.ст.26, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з показниками середньої заробітної плати по Україні за 2015-2017 роки.

Позивач у позові зазначив, що позивачу з 04.04.2007 призначено пенсію за вислугу років відповідачем, але він її не отримував. 05.03.2018 позивач заяву зі всіма додатковими документами до відповідача про призначення пенсії за віком. Позивача було переведено з одного виду пенсії на інший та застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який ураховували під час призначення попереднього виду пенсії. Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році, то відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має застосовуватись (враховуватись) показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2015-2017 роки. Також, на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач працював у закладі комунальної форми власності, робота на якому дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і має страховий стаж (35 років) на таких посадах. Таким чином, позивачу згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має бути виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позивач позов підтримав.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивач з 04.04.2007 знаходиться на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років як працівник охорони здоров'я на підставі п.«е» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991. Позивач 05.03.2018 надав відповідачу заяву разом з усіма необхідними документами про переведення його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно з ст.ст.24-26, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003. Посилання позивача на те, що з 04.04.2007 йому призначена пенсія на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, не не можна взяти до уваги, оскільки нормами ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 з моменту прийняття і до цього часу врегульоване призначення саме пенсії за віком на пільгових умовах, а не якийсь інший вид пенсії, на чому наполягає позивач. Отже, з 04.04.2007 і до цього часу позивач отримує один і той же вид пенсії, а тому підстави для призначення пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, відсутні. Таким чином, наразі відсутні правові підстави для застосування показника середньої зарплати працівників зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки, позивачем було подано заяву про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003. З 01.10.2017 позивачу при перерахунку пенсії був застосований показник середньої заробітної плати за 2017 рік та показник величини страхового стажу в розмірі 1%. Так як до моменту переходу на пенсію за віком позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, то правових підстав для виплати грошової допомоги позивачу у розмірі 10-ти пенсій станом на день її призначення немає.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

04.04.2007 позивачу була призначена пенсія за вислугою років як працівнику сфери охорони здоров'я на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991.

05.03.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

Відповідач відмовив позивачу у: призначенні пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; виплаті згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Доказів нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугою років як працівнику сфери охорони здоров'я відповідач до суду не надав.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав до суду стосовно себе копії: Паспорта громадянина України НОМЕР_2; Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; Трудової книжки НОМЕР_3; інші документи.

Суд погоджується з вирахуваним позивачем у позові: стажем у сфері охорони здоров'я - 91 рік 8 місяців 26 днів; загальним стажем - 84 роки 10 місяців 9 днів.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Конституції України (ст.19), Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (ст.ст.9, 25, 26, 29, 40, 45, п.4-3, п.4-4, п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення»), Закону України «Про пенсійне забезпечення» (ст.ст.52, 55, 56) та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Суд вважає, що оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії), а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше 05.03.2018, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, суд не погоджується з позицією відповідача у необхідності використання у спірних правовідносинах ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійсненим відповідачем перерахунком позивачу пенсії з 01.10.2017.

З урахуванням зазначеного, при обчисленні пенсії позивачу повинна була бути використана середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2015-2017 роки.

Позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», працював у закладі комунальної форми власності (у Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради) на посаді (лікар-психіатр дільничний у диспансерно-поліклінічному відділенні), робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і має страховий стаж понад 35 років на таких посадах і до цього не отримував будь-яку пенсію.

Протилежного відповідач не довів.

Оскільки позивачу не нараховувалась та не виплачувалась пенсія за вислугу років, то він відповідно до вимог п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на виплату йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у: постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-612а14; ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2017 у справі №335/9347/17(провадження №2-а/335/429/2017).

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повинен бути стягнутий сплачений позивачем судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись: ст.19 Конституції України, ст.ст.9, 25, 26, 29, 40, 45, п.4-3, п.4-4, п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.52, 55, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, буд.2-Б; ) щодо відмови ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) у призначенні пенсії за віком з 05.03.2018 відповідно до ст.ст.26, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2015-2017 роки та виплати відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, буд.2-Б; ) нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2015-2017 роки), та виплатити недоплачений її розмір, з урахуванням різниці, що буда виплачена раніше, починаючи з 05.03.2018.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, буд.2-Б; ) виплатити ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день її призначення - 05.03.2018, з урахуванням призначення пенсії за віком відповідно до ст.ст.26,40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з показниками середньої заробітної плати по Україні за 2015-2017 роки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, буд.2-Б; ) судові витрати у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 03.05.2018.

Суддя О.О. Прасов