Справа № 809/283/18
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2018 р. Справа № 809/283/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення- рішення №137-00 від 30.06.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення- рішення №137-00 від 30.06.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення за № 137-00 від 30.06.2017 року, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов'язання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб" за 2017 рік у розмірі 24431,14 гривень. Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, винесеним з порушенням положень чинного законодавства України та просить про його скасування з підстав не вірно визначеної податковим органом ставки податку, виду суб'єкта оподаткування та розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.02.2018 року. У поданому відзиві вказав, що позивач відповідно до статтей 269-271 Податкового кодексу України є платником земельного податку, оскільки ОСОБА_1 надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,64458 га для обслуговування майнового комплексу на території Коломийської міської ради за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач за 2017 рік нарахував позивачу податкове зобов'язання з земельного податку в розмірі 24431,14 гривень, за земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні суб'єкта господарювання, оскільки дана земельна ділянка надана позивачу для обслуговування майнового комплексу. Представник відповідача вважає, що обставини викладені у позовній заяві є необгрунтованими та безпідставними, внаслідок чого відсутні підстави для скасування судом податкового повідомлення-рішення (а.с. 89-92).

Позивач правом подання відповіді на відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статей 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши подані докази, встановив наступне.

Згідно державного акту про право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 12.01.1998 року, позивачу надана в постійне користування земельна ділянка площею 0,64458 га для обслуговування майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

30.06.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення за № 137-00, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 24431,14 гривень (а.с. 17).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. При цьому, згідно підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Визначення платників земельного податку, база оподаткування та порядок справляння земельного податку, встановлено статтями 269-271 ПК України.

Так, пунктом 269.1 статті 269 ПК України передбачено, що платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (пунктом 270.1 статті 270 Податкового кодексу України).

Земельна ділянка площею 0,64458 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в постійному користуванні позивача, що підтверджується актом про право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 12.01.1998 року. Таким чином, ОСОБА_1 є платником земельного податку.

Згідно пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно пункту 274.1. статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 58.1. статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

У відповідності до підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

В матеріалах справи міститься лист Управління Держгеокадастру у Коломийському районі Івано-Франківської області від 14.09.2016 року № 63-07/1499 "Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки", згідно змісту якого земельна ділянка площею 6445,8 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить до економіко-планувальної зони ХІХ, середня вартість квадратного метра складає 199,78 гривень, а нормативна грошова оцінка кв. м. земельної ділянки під забудовою 357,57 гривень (а.с. 109).

Згідно листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 8-28-0-22-442/2-17 від 12.01.2017 року коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель не сільськогосподарського призначення за 2016 рік становив 1.06 (а.с. 107).

Відповідно до підпункту 1.5.1. пункту 1.5 розділу «Ставки земельного податку» рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області за № 1188-17/2017 від 26.01.2017 року "Про затвердження Положення про плату за землю в новій редакції", визначено ставку земельного податку за земельні ділянку, нормативну грошову оцінку яких проведено та земель загального користування - у розмірі 1 відсотку від їх нормативно грошової оцінки. Рішення набирає чинності з 01.01.2017 року (а.с. 96-106).

З відзиву на позовну заяву від 13.03.2018 року встановлено, що відповідач здійснив нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 24431,14 гривень, а саме: 357,57 * 6445,8м.2 * 1,06 * 1% = 24431,14 гривень, де 6445,8 м.кв. - площа земельної ділянки, 357,57 гривень - нормативна грошова оцінка квадратного метра ділянки під забудовою 1,06 - індексація нормативної грошової оцінки земель, 1% ставка земельного податку від нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, а зокрема того, що позивач є землекористувачем земельної ділянки площею 0,64458 га (для обслуговування майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1), тобто ділянки нормативну грошову оцінку якої проведено у розмірі 357,57 гривень за м/кв., і рішення щодо такої оцінки у встановленому законом порядку не визнано чинним чи скасовано, на думку суду відповідач визначаючи позивачу станом на 30.06.2017 року податкове зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 24431,14 гривень із застосуванням відповідних коефіцієнтів та ставок, діяв виключно в аспекті законності, визначеного статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відповідно підстав для задоволення позовних вимог сторони у суду немає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Панікар І.В.

Рішення складене в повному обсязі 07 травня 2018 р.