Справа № 344/16702/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2350/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про зобовязання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 28 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в якому просив: визнати протиправною відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/215-17 від 22 вересня 2017 року; зобовязати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 12 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 25232,90 грн, з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року 28547,56 грн, з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 30039,16 грн, а починаючи з 01 грудня 2016 року 33146,66 грн без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на даний час він перебуває на обліку у ПФУ м. Івано-Франківська як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Після відрахування позивача зі штату Івано-Франківського апеляційного суду уповноваженою особою суду було підготовлено необхідний пакет документів для звернення до УПФУ в м. Івано-Франківську для призначення довічного грошового утримання, серед яких була надана довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з суми 24116,40 грн, на підставі якої позивачу було призначене щомісячне довічне грошове утримання. Проте, у зазначеній довідці помилково не була врахована матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу - 13398,00:12=1116,50 грн, яка включена в оподаткований дохід. Про це позивачу стало відомо у вересні 2017 року. Уповноваженою особою апеляційного суду позивачу було надано нові довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання для подання до органів УПФУ, а саме № 157 від 16 березня 2017 року, відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при призначенні щомісячного довічного грошового утримання станом на момент звільнення у відставку склала 35786,67 грн, та № 158 від 21 березня 2017 року, відповідно до якої заробітна плата, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року, з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді, склала 36666,67 грн. 16 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання. 22 вересня 2017 року позивач одержав нову довідку з апеляційного суду Івано-Франківської області та звернувся до УПФУ в м. Івано-Франківську із заявою про проведення відповідного перерахунку раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 12 серпня 2015 року. Листом від 11 грудня 2017 року відповідач відмовив позивачу в перерахунку, мотивуючи тим, що матеріальна допомога на вирішення матеріально-побутових питань не передбачена ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, тому відсутні підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання. Позивач зазначає, що виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично та включена в оподатковуваний дохід. Матеріальна допомога за таких обставин є складовою системи оплати праці судді. Аналіз законодавства свідчить, що головним для включення матеріальної допомоги хоч у пенсію, хоч у щомісячне довічне грошове утримання, є її наявність у складі заробітної плати відповідної категорії працівників та підтвердження відрахувань з цієї суми, передбачених чинним законодавством.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення на підставі довідки апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/215-17 від 22 вересня 2017 року. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90% з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання з 12 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року, виходячи із розміру заробітної плати 25232,90 грн, з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати 28547,56 грн, з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати 30039,16 грн, а починаючи з 01 грудня 2016 року - із розміру заробітної плати 33146,66 грн, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, і її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку. Тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та відповідно входить до структури заробітної плати. За нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що матеріальна допомога не відноситься до складових суддівської винагороди, тому враховувати її в суму заробітної плати для обчислення пенсії немає підстав. Також, позивач з заявою про здійснення перерахунку з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 16 жовтня 2017 року, а тому суд першої інстанції вийшов за межі шестимісячного строку звернення до суду, поклавши зобовязання здійснити перерахунок з 12 серпня 2015 року.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів(п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є суддею у відставці апеляційного суду Івано-Франківської області, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та з 12 серпня 2015 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з копією довідки № 04-12/215-17 від 22 вересня 2017 року, виданою Апеляційним судом Івано-Франківської області, зазначено, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання йому видавались довідки: 01 жовтня 2015 року про зарплату діючого судді, яка становила 27284,40грн; 13 травня 2016 року про аналогічну зарплату, яка становила 28710,00 грн; 09 грудня 2016 року про аналогічну зарплату, яка становила 31680,00 грн. Також інформовано, що у 2015 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки йому була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 13398,00 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок. Допомога на оздоровлення працюючого судді на відповідній посаді становила: за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року 15158,00 грн; за період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 15950,00 грн; за період з 01 грудня 2016 року по даний час 17600,00 грн(а.с.8).

16 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в м. Івано-Франківську із заявою щодо проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі поданої заяви та доданої до неї довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2017 року(а.с.9-11,12).

Листом від 11 грудня 2017 року № 3458/03 позивачу відмолено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням матеріальної допомоги (а.с.13).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.

У силу положень ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 та ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Стаття 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI передбачає, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

З 03.09.2016 набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, який прийнято 02.06.2016.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання.

Враховуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, судді у відставці виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Отже, законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

При цьому, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на статтю 2 Закону України Про оплату праці та пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди, є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України Про судоустрій і статус суддів, визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року.

Згідно із п.7 рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення судді, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплаті податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді.

Однак, зазначене рішення не стосується питання включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у складову суддівської винагороди та розрахунку довічного грошового утримання судді.

Щодо покликань позивача на ст.41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до положень якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, то суд апеляційної інстанції зауважує, що врахування цих положень можливе у разі призначення позивачу пенсії, а не довічного грошового утримання.

Порядок обчислення довічного грошового утримання не регулюється зазначеними законами, а чітко визначено Законом України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII, який є спеціальним і не пов'язує розмір складових суддівської винагороди, що враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання судді із сплатою страхових внесків.

Аналізуючи вищенаведене, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27 лютого 2018 року в справі № 738/1343/17, від 20 березня 2018 року в справі № 749/951/17, від 20 березня 2018 року в справі № 736/964/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 352/1918/17.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську правомірно відмовило позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з урахування матеріальної допомоги на оздоровлення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську задовольнити повністю.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року у справі № 344/16702/17 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5