Справа № 805/2550/15-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року

Київ

справа №805/2550/15-а

касаційне провадження №К/9901/3105/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Донецької митниці ДФС (далі - Митниця) на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2015 (суддя - Кірієнко В.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 (головуючий суддя - Васильева І.А., судді - Ханова Р.Ф., Казначеєва Е.Г.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ГРЕТА» до Донецької митниці ДФС про скасування рішення і картки відмови,

УСТАНОВИВ:

У червня 2015 року Товариство звернулось до суду із позовом до Митниці, у якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000027/1 від 15.06.2015; визнати протиправною та скасувати відмову у прийнятті митної декларації № 700020000/2015/003551 від 12.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів; визнати недійсною карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00030.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що Митниці були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів, що надійшли до України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Митниця витребувала додаткові документи, відмовила у прийнятті митної декларації та прийняла рішення про коригування митної вартості товару. Вважаючи картку відмови та рішення Митниці такими, що не відповідають чинному законодавству, позивач просив їх скасувати.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 19.08.2015 позов задовольнив: визнав протиправним та скасував рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000027/1 від 15.06.2015; визнав протиправною та скасував відмову Митниці у прийнятті митної декларації № 700020000/2015/003551 від 12.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів; визнав недійсною картку відмови Митниці у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00030.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.11.2015 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що позивач для оформлення товару за першим методом (за ціною контракту) надав усі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, з урахуванням того, що розбіжності у вигляді неточно вказаної марки товару були усунуті Товариством шляхом надання до митної декларації листа від продавця товару від 11.06.2015 (доповнення № 1). Митниця безпідставно застосувала резервний метод визначення митної вартості товару та не довела неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту та необхідності визначення такої вартості за другорядним методом. Також суди виходили з того, що скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картку відмови.

Митниця оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 10.12.2015 відкрив касаційне провадження у справі. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме - статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судами не досліджено усі документи, які наявні у матеріалах справи, що призвело до невідповідності висновків судів фактичним обставинам справи.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство вказує на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим просить суд касаційну скаргу залишити без задоволенні, а судові рішення - без змін. Зокрема, Товариство посилається на те, що розбіжності у товаросупрповідних документах у вигляді неточно вказаної марки товару були усунуті Товариством шляхом надання до митної декларації листа від продавця.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19.12.2018 прийняв касаційну скаргу Митниці до провадження, визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи та призначив попередній розгляд справи на 24.04.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що Товариство подало до Митниці митну декларацію за формою МД-2 № 700020000/2015/003551 від 12.06.2015, згідно якої митна вартість товару, придбаного на підставі контракту від 21.05.2014 №17/14-01, укладеного між Товариством (покупцем) та Компанією «Kar Pres Sanayi ve Ticaret Ltd Sti» (Туреччина) (постачальником), була визначена позивачем за ціною контракту (метод 1). До митної декларації були додані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №700/2012/0001226 від 14.01.2015; міжнародна автомобільна накладна (СМR) А№398672 від 06.06.2015; книжка МДП (Carnet TIR) RX.75939813 від 06.06.2015; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №З-08062015-1 від 08.06.2015; довідка №01 про підтвердження вартості перевезення товару від 08.06.2015; комерційна пропозиція б/н від 04.05.2015; рахунок-фактура (інвойс) №035134 від 05.06.2015; пакувальний лист №035134 від 05.06.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №17/14-01 від 21.05.2014 зі специфікацією №1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.05.2015, 03.06.2015; договір (контракт) про перевезення №0406-2015 від 04.06.2015; довідка №8 від 21.04.2015 про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і знаходяться за її межами; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів «Ввезення в» №2730 від 06.06.2015; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) №2730 від 06.06.2015року; декларація про походження товару №035134 від 05.06.2015 (у вигляді зазначення країни походження в інвойсі); інші некласифіковані документи - лист від продавця б/н від 11.06.2015; листи органу сертифікації №059 від 23.06.2014, №091 від 15.12.2014; технічна документація №17-190-14 від 20.06.2014, №17-398-14 від 11.12.2014; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №694/05-70-60 від 12.06.2015. При здійсненні митних формальностей Митницею було встановлено, що у поданих Товариством документах містяться певні розбіжності, які викликають сумніви в достовірності інформації, зазначеної в них, а саме: у товаросупровідних документах неточно вказана марка товару (у комерційній пропозиції зазначена марка товару - 1201-00.2510.000, тоді як в інвойсі від 05.06.2015 за №035134, на пакувальному листі від 05.06.2015 за №035134, доповненнях до контракту марка товару зазначена як 1201-00.25.10.000 СБ, а в СМR №398672 від 06.06.2015 марка товару визначена як 1201-00.25.10.000 С5, що не дає можливості митниці ідентифікувати товар, та вважати його марку однією й тією ж); в інвойсі від 05.06.2015 за №035134 відсутні банківські реквізити; ціни на товар перераховані з причин ліри до доллара США, проте валютою контракту є долар США; відсутні узгодження цін на перевезення та заявки згідно договору про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та внутрішньому сполученні від 04.06.2015 №0406-2015. За результатом проведеного митного контролю Митниця витребувала у Товариства додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації (необхідна для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, для ідентифікації ввезеного товару та для прослідковування формування ціни на спірний товар); каталоги, прас-листи виробника; копія митної декларації країни відправлення; висновки експертних організацій про вартісні та якісні характеристики товарів. На вимогу Митниці Товариство надало відповідь, що не має можливості протягом 10 діб надати витребувані документи. За результатом проведеного митного контролю Митниця відмовила у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00030 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000027/1 від 15.06.2015, відповідно до яких визначила митну вартість товарів за резервним методом згідно з вимогами статті 64 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості товарів Митниця зазначила те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару та не подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у частинах 2, 3 статті 52 Митного кодексу України. Джерелом інформації Митний орган вказав митну декларацію № 700020000/2014/008851 від 18.12.2014, рівень митної вартості за якою складає 2,0513 доларів США/кг.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п'ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суди попередніх інстанцій встановили, що Товариство одночасно з митною декларацією в повному обсязі надало до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а розбіжності у товаросупрповідних документах у вигляді неточно вказаної марки товару були усунуті Товариством шляхом надання до митної декларації листа від продавця, тоді як Митниця не довела, що подані Товариством документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1). Також, суди виходили з того, що скасування рішення Митниці про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, доводи Митниці, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2015 та ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Митниці підлягає залишенню без задоволення, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2015 та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015- без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Донецької митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна