Справа № 591/5794/17
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5794/17
Провадження № 2-а/591/64/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - Клименко А.Я.

при секретарі Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, 3-ї особи: Виконавчий комітет Сумської міської ради про визнання дій протиправними, зобов»язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди -

встановив:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, в якому просить суд:- визнати дії управління архітектури та містобудування Сумської міської ради () щодо організації демонтажу сіті-лайту по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми за порушення умов договору тимчасового користування в частині виконання фінансових зобов»язань зазначеного в пункті 21 додатку до рішення №643 від 16.12.2014 року протиправними та зобов»язати повернути його у належному стані та провести монтаж сіті-лайту по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми, що належить ФОП ОСОБА_1 на попереднє місце його розташування; - стягнути з управління архітектури та містобудування Сумської міської ради () на користь ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати, що включать в себе судовий збір та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі дозволу №171/11 розміщувала рекламний засіб «сіті-лайт» по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми. Строк дії дозволу закінчувався 02.08.2016 року, однак рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.08.2016 року № 444 (зі змінами) дію дозволу продовжено. За користування місцем для розміщення рекламного засобу, ФОП ОСОБА_1 сплачувала кошти по договору тимчасового користування місцем, що знаходиться у комунальній власності для розміщення рекламних засобів №208 від 01.06.2011 року, який укладений з департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, останній платіж здійснила в квітні 2017 року. За наданою виконавчим комітетом Сумської міської ради інформацією в листі від 05.07.2017 року №404/03.02.03-02, сіті-лайт по вул. Петропавлівська, 106 у м. Суми було демонтовано, управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.12.2014 року №643 «Про демонтаж рекламних засобів, встановлених самовільно та з порушенням Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми» за порушення фінансових зобов»язань.

Позивач зазначає, що департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради згідно рішення Сумської міської ради №254-МР від 27.01.2016 року знаходиться в стадії ліквідації, з боку ліквідаційної комісії департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради їй не надходили претензії щодо заборгованості по договору, повідомлення про заміну сторони у зобов»язанні. А тому, перед управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради у ФОП ОСОБА_1 не має ніяких фінансових зобов»язань. На час проведення демонтажу не існувало рішення виконавчого комітету Сумської міської ради, яким би доручалося посадовим особам управління архітектури та містобудування Сумської міської ради забезпечити виконання робіт по демонтажу сіті-лайту по вул. Петропавлівська, 106 у м. Суми у зв»язку з наявністю у ФОП ОСОБА_1 заборгованості по договору чи з будь-яких інших підстав. Крім того, в порушення вимог пункту 2.3 Порядку демонтажу, обліку, збереження, оцінки та реалізації засобів зовнішньої реклами у м. Суми затвердженого рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.01.2012 №25 (зі змінами) з боку управління архітектури та містобудування Сумської міської ради на адресу позивача замовною кореспонденцією не надходило ніяких повідомлень про порушення ним умов Договору. Позивач вважає, що посадові особи управління архітектури та містобудування Сумської міської ради провели демонтаж сіті-лайту по вул. Петропавлівська, 106 у м. Суми з перевищенням повноважень та без правових підстав.

Представник позивача ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 в письмовій заяві підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд слухати справу у її відсутність.

Відповідач управління архітектури та містобудування Сумської міської ради та 3-тя особа: Виконавчий комітет Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представники до суду не з»явилися. Надали суду заяви про відкладення розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Сумської міської ради 16.12.2014 року прийнято рішення №643 «Про демонтаж рекламних засобі, встановлених самовільно та з порушенням Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми». Пунктом 1 вказаного рішення доручено департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради (ОСОБА_3В.) провести демонтаж рекламних засобів перелік яких визначено у додатку до цього рішення. Відповідно до пункту 21 додатку до рішення № 643 від 16.12.2014 року підлягає демонтажу сіті-лайт по вул. Петропавліська, 106 за порушення умов договору тимчасового користування в частині виконання фінансових зобов»язань.

Задовольняючи позовні вимоги, в частині визнати дій управління архітектури та містобудування Сумської міської ради протиправними та зобов»язання вчинити дії, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються Законом України «Про рекламу» №270/96 від 03.07.1996 року, Постановою КМУ №2067 від 29.12.2003 року «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» (надалі Типові правила), Правилами розміщення зовнішньої реклами на території міста Суми, затвердженими рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.12.2013 року №650 та внесеними до них змінами рішенням виконкому від 12.01.2016 року №11, Порядком демонтажу, обліку, збереження, оцінки та реалізації засобів зовнішньої реклами у м. Суми, затвердженим рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.01.2012 року № 25 зі змінами (надалі Порядок демонтажу).

Законом України «Про рекламу» №270/96 від 03.07.1996 року, Постановою КМУ №2067 від 29.12.2003 року «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» (надалі Типові правила), визначений перелік органів державної виконавчої влади та їх повноваження, щодо контролю за дотриманням законодавства України про рекламу.

Відповідно до пункту 5 Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13.3 Правил розміщення зовнішньої реклами на території міста Суми передбачено, що у разі порушення правил розміщення зовнішньої реклами робочий орган звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою про усунення порушень у визначений строк.

У разі невиконання цієї вимоги робочий орган подає інформацію до інспекції з питань захисту прав споживачів в Сумській області у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.6. Порядку встановлено, що виконавчий комітет Сумської міської ради приймає рішення про проведення демонтажу рекламних засобів, що розміщені з порушенням Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми, у якому зазначається перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу із зазначенням типу рекламних засобів, адрес їх розташування та власників (якщо такі встановлені).

Пунктом 2.1.3 Порядку встановлено, що демонтаж рекламних засобів проводиться у випадку, коли є місце порушення умов, вказаних у Дозволі на розміщення зовнішньої реклами та/або у Договорі на тимчасове користування місцем, що знаходиться в комунальній власності, для розташування рекламного засобу.

Всі повідомлення про порушення Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми направляються власнику рекламного засобу замовною кореспонденцією чи вручаються йому під підпис (пункт 2.3 Порядку).

У разі не виконання вимоги про усунення порушень Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми, робочий орган готує проект рішення виконавчого комітету Сумської міської ради щодо здійснення демонтажу рекламних засобів, розміщених з порушенням Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми (пункт 2.4 Порядку).

Відповідно до вимог Порядку таке повідомлення не направляється лишу у випадку, коли власника рекламного засобу не встановлено.

Судом встановлено, що управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради замовною кореспонденцією не направлялося повідомлення позивачу про порушення ним Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми, не готувався проект рішення виконавчого комітету Сумської міської ради щодо демонтажу рекламного засобу типу сіті-лайт по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми, демонтаж 21.04.2017 року було проведено відповідачем на підставі рішення виконавчого комітету від 16.12.2014 року № 643 «Про демонтаж рекламних засобі, встановлених самовільно та з порушенням Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Суми».

Крім того, суд наголошує, що 27.01.2016 року Сумською міською радою прийнято рішення №254-МР, яким передбачено ліквідацію департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради без правонаступництва.

Згідно договору тимчасового користування місцем, що знаходиться у комунальній власності для розміщення рекламних засобів №208 від 01.06.2011 року, укладеного з департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, позивач щомісячно повинен сплачувати на рахунок робочого органу 35,28 грн.. В матеріалах справи наявна квитанцію про сплату у квітні 2017 року ФОП ОСОБА_1 за користування місцем для розміщення рекламного засобу платежу в розмірі 864 грн..

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази про заміну сторони у договорі тимчасового користування місцем, що знаходиться у комунальній власності для розміщення рекламних засобів № 208 від 01.06.2011 року.

Відповідачем не надано до суду належних доказів того, що у позивача перед управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради згідно договору виникла заборгованість за користування місцем для розміщення рекламного засобу.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач діяв з порушенням вимог ч.2 ст.19 Конституції України та відповідно оскаржувані дії підлягають визнанню незаконними, а демонтований рекламний засіб повинен бути повернутий у належному стані на попереднє місце його розташування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач всупереч чинному законодавству, з порушенням встановленої процедури демонтував рекламний засіб типу сіті-лайт по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми, чим порушив права ФОП ОСОБА_1.

Крім того, в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» начальником управління архітектури та містобудування Сумської міської ради розглянуто звернення ФОП ОСОБА_1 від 07.07.2017 року, в якому остання оскаржувала його ж дії, та за його підписом надана відповідь про відсутність в діях посадових осіб управління архітектури та містобудування Сумської міської ради порушень закону.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з управління архітектури та містобудування Сумської міської ради на користь ФОП ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн..

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов»язковими для держав-учасниць Конвенції та у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» становить джерело права при розгляді справ вітчизняними судами.

Перша і найважливіша вимога статі 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Більш того, верховенство права, із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції»).

В рішенні Європейський суд з прав людини від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України» у процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

У ст. ст. 32, 56, 62 Конституції України передбачено право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав, свобод і законних інтересів.

Закріплення на рівні Конституції права на відшкодування моральної шкоди є гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Факт визнання судом неправомірними дій управління архітектури та містобудування Сумської міської ради щодо незаконно демонтованого належного позивачу рекламного засобу, порушенням права власності, зв»язку з грубим порушенням відповідачем її законних прав, необхідністю додаткових зусиль для організації свого життя, а також ступенем вини кожного з відповідача спростовують доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 07.02.2018 року по справі №809/1168/13-а.

На думку суду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід встановити в розмірі 1000 грн..

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача понесених ним судових витрат.

Згідно п.3 ч.1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір при подачі позову в сумі 2240 грн., що підтверджується квитанціями про сплату.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов»язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб»єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 4 статті 134 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 має право на зайняття адвокатською діяльністю згідно свідоцтва №000411 від 30.06.2017 року.

08 вересня 2017 року між адвокатом ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

26.02.2018 позивачем на виконання умов зазначеної угоди сплачено 6000 грн., що підтверджуються прибутково касовим ордером №1 від 26.02.2018 року.

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача просить стягнути 6000 грн. за правову допомогу, яка згідно з акту приймання-передачі виконаних робіт та послуг від 26.02.2018 року складається з 12 годин робочого часу адвоката, година робочого часу адвоката коштує 500 грн..

Так, зі змісту угоди від 08.09.2017 року сторони домовилися про те, що Клієнт зобовязаний сплатити суму гонорару в розмірі 6000,00 грн..

Суд наголошує, що не має право змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто суд зобов»язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Суд бере до уваги , що позивач документально підтвердив, що він сплатив 6000 грн. на виконання договору про надання правової допомоги. Тобто цей гонорар був фактичним.

Дослідивши акт приймання передачі виконаних робіт про обсяг наданих послуг та використання робочого часу згідно з договором та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, суд приходить висновку, що зазначена справа потребувала значних затрат часу та вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи.

При цьому суд враховує також, що судовий розгляд справи відбувався неодноразово.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень за даними 2017 року адміністративна справа, що розглядалась, за своїм предметом та суб»єктним складом не відноситься до категорії типових справ, які розглядаються адміністративними судами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що спір виник саме з приводу неправильних дій відповідача. Даний факт, на думку суду, також впливає і свідчить про значний обсяг виконаних робіт, наданих послуг адвокатом. Тому суд вважає, що розумним та справедливим призначити позивачеві 4000,00 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, пропорційного задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність стягнення на користь ФОП ОСОБА_1 з управління архітектури та містобудування Сумської міської ради витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 4000 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 90, 241-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) - задоволити частково.

Визнатидії управління архітектури та містобудування Сумської міської ради () щодо організації демонтажу сіті-лайту по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми за порушення умов договору тимчасового користування в частині виконання фінансових зобов»язань зазначеного в пункті 21 додатку до рішення №643 від 16.12.2014 року протиправними та зобов»язати повернути його у належному стані та провести монтаж сіті-лайту по вул. Петропавліська, 106 у м. Суми, що належить ФОП ОСОБА_1 () на попереднє місце його розташування.

Стягнути з управління архітектури та містобудування Сумської міської ради () на користь ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) моральну шкоду в розмірі 1000 грн., суму судового збору в розмірі 2240 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 295 КАС України подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО