Справа № 819/870/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/11049/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Дутки І.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 у справі №819/870/17 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу (суддя І інстанції - Шульгач М.П., місце ухвалення: м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції: 19.09.2017),

встановив:

У червні 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (надалі - позивач, ГУ ДФС у Тернопільській області) звернулося в суд з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_3.) про стягнення податкової заборгованості на загальну суму 1 541 506, 78 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 адміністративний позов задоволено повністю: стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави податковий борг в сумі 1541506,78 грн в т.ч.:

- 1419457,78 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на р/р 0677, код одержувача 37863778, МФО 838012, код бюджетної класифікації 11010500;

- 122055,00 грн по податку на додану вартість на р/р 0408, код одержувача 37863778, МФО 838012, код бюджетної класифікації 14010100.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказує, зокрема, на відсутність у податкового органу права на звернення до суду з позовом, оскільки таке виникає не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання платнику податків податкової вимоги. Однак контролюючим органом не подано належних доказів направлення відповідачу такої вимоги.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 перебуває на обліку в Кременецькій ОДПІ.

У відповідача станом на 28.03.2017 року існує заборгованість перед бюджетами та державно цільовими фондами на загальну суму 1 541 506,78 грн, в тому числі: - по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1 419 457,78 грн (основний платіж - 935 287,02 грн, штрафні санкції - 477 940,57 грн, пеня - 6 230,19 грн); по податку на додану вартість на суму 122 055,00 грн (основний платіж - 81 370,00 грн, штрафні санкції - 40 685,00 грн).

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов'язання, нарахованого згідно з податковим повідомленням-рішенням від 22.06.2015 №, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем на 955 881,14 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 477 940,57 грн. Дане податкове повідомлення-рішення було винесене на підставі акта перевірки від 09.06.2015 р. № 539/17/НОМЕР_1, яким встановлено, що при поданні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік ФОП ОСОБА_3 занижено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання у встановлені законодавством строки ФОП ОСОБА_3 було нараховано пеню у розмірі 6 230,19 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по платежах до бюджету станом на 28.03.2017 по ФОП ОСОБА_3, з урахуванням часткової сплати заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, до стягнення податковим органом заявлено 1 419 457,78 грн, з яких основний платіж - 935 287,02 грн, штрафні санкції - 477 940,57 грн, пеня - 6 230,19 грн.

Заборгованість по податку на додану вартість виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов'язання, нарахованого згідно з податковим повідомленням-рішенням від 22.05.2015 № , яким відповідачу було збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем на 81 370,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 40 685,00 грн. Дане податкове повідомлення-рішення було винесене на підставі акта перевірки від 09.06.2015 № 539/17/НОМЕР_1, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_3 занижено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Сума податкового боргу підтверджується відомостями інтегрованої картки платника по податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб.

Узгодженні суми грошових зобов'язань ФОП ОСОБА_3 своєчасно не сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення податкового боргу Кременецькою ОДПІ ГУ ДФС була виставлена та надіслана на адресу відповідача податкова вимога від 29.11.2016 № 66206-19, проте вжиті заходи не призвели до сплати податкового боргу платником податків.

Зазначене послужило приводом для звернення контролюючого органу до суду з метою стягнення податкового боргу.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що оскільки відповідач добровільно не сплатив заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами, така підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з наступних мотивів.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України), передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріали справи містять постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року у справі № 876/4675/16, якою в задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 до Збаразької ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.05.2015 № та № відмовлено. Зазначеним підтверджується правомірність нарахування грошових зобов'язань відповідачу.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому обставини, встановлені наведеними вище судовими рішенням у справі № 876/4675/16 щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, згідно з якими нараховано спірний податковий борг, не підлягають доказуванню та спростовують заперечення відповідача.

Пункт 59.1 статті 59 ПК України визначає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що так як відповідач добровільно не сплатив заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами на суму 1 541 506,78 грн, та оскільки правомірність нарахування податкового боргу підтверджена постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року у справі №876/4675/16, яка набрала законної сили, то даний борг є обґрунтований і підтверджений документально, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо посилань апелянта на відсутність в контролюючого органу права на звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 95.2 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків податкової вимоги. Таким чином, податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу (в т.ч. і в судовому порядку) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги.

При цьому, податкова вимога надсилається (вручається) в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України.

Так, відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення - рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення - рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Матеріалами справи підтверджується, що на адресу ФОП ОСОБА_3 надсилалася податкова вимога №66206-19 від 29.11.2016 року, яка, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (№005) отримана 01.12.2016 року представником відповідача за довіреністю. Відтак, контролюючим органом дотримані вимоги та здійснені заходи, визначені ст. ст. 58, 59 ПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування немає.

Відповідно до положень ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 у справі №819/870/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Р. М. Гулид
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 07.05.2018.