Справа № 812/997/18
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/997/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з земельного податку, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Луганській області звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення про стягнення заборгованості з земельного податку у розмірі 192 980,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач станом на 14.01.2018 має податкову заборгованість з земельного податку, який складається з сум, визначених відповідачем в податкових декларація з плати за землю за 2015 рік у розмірі 192 980,14 грн. Відповідачу Старобільською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області сформовано податкову вимогу від 05.12.2014 № 19, яку направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення 11.12.2014 та вручено уповноваженій особі ТОВ «Біловодський елеватор» 17.12.2014.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути кошти з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" у сумі заборгованості з земельного податку - 192980,14 грн., строк сплати яких настав 02.03.2015, 30.03.2015, 30.04.2015, 30.05.2015, 30.06.2015, 30.07.2015, 30.08.2015, 30.09.2015, 30.10.2015, 30.11.2015, 30.12.2015, 30.01.2016.

Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року прийнято до провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з земельного податку. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 травня 2018 року (а.с 1-2).

Представник позивача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" (, 92800, Луганська область, Біловодський р-н, смт. Біловодськ, вул. Хорунжого, буд. 1) зареєстровано у якості юридичної особи 19.05.2005 (а.с. 22) та перебуває на обліку, як платник податків з 25.05.2005 (а.с. 21).

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, - платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 38.1. ст. 38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Як передбачено п. 287.3 ст. 287 цього Кодексу, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 11 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Кодексу встановлено, що суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання вважаються податковим боргом.

Відповідно до п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи підтверджено, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" обліковується податковий борг з земельного податку. Заборгованість з земельного податку утворилась внаслідок несплати сум зобов'язань самостійно визначених відповідачем у податкових деклараціях з плати податку за землю за 2015 рік (а.с. 13-14).

З метою погашення податкового боргу позивачем було направлено на адресу відповідача листом з рекомендованим повідомленням податкову вимогу за № 19 від 05.12.2014, яку відповідач отримав 17.12.2014 (а.с. 15).

Станом на день розгляду справи за відповідачем обліковується податковий борг з плати земельного податку у розмірі 192980,14 грн, строк сплати яких настав 02.03.2015, 30.03.2015, 30.04.2015, 30.05.2015, 30.06.2015, 30.07.2015, 30.08.2015, 30.09.2015, 30.10.2015, 30.11.2015, 30.12.2015, 30.01.2016, що підтверджується обліковими картками платника податку та розрахунком суми заборгованості (а.с. 7-12).

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобов'язань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобов'язань, не призвели до їх погашення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення податкового боргу суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

За наданими доказами до матеріалів справи, позивач звернувся до суду щодо стягнення податкового боргу за самостійно визначеними відповідачем ТОВ "Біловодський елеватор" податковими деклараціями, строк сплати яких настав 02.03.2015, 30.03.2015, 30.04.2015, 30.05.2015, 30.06.2015, 30.07.2015, 30.08.2015, 30.09.2015, 30.10.2015, 30.11.2015, 30.12.2015, 30.01.2016.

Таким чином, податковий орган звернувся до суду щодо стягнення податкового боргу за податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік, поданою ТОВ "Біловодський елеватор" 10.02.2015, строк сплати яких настав 02.03.2015 та 30.03.2015, лише 02 квітня 2018 року, тобто з пропуском законодавчо встановленого строку стягнення податкового боргу в 1095 днів.

Така сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 826/7280/15.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог податкового органу щодо стягнення податкової заборгованості за податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік, поданою ТОВ "Біловодський елеватор" 10.02.2015, строк сплати яких настав 30.04.2015, 30.05.2015, 30.06.2015, 30.07.2015, 30.08.2015, 30.09.2015, 30.10.2015, 30.11.2015, 30.12.2015, 30.01.2016, на загальну суму 160816,78 грн.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 72-80, 94, 139, 242-250, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" про стягнення заборгованості з земельного податку - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біловодський елеватор" (, 92500, Луганська обл., Міловський район, селище міського типу Мілове, провулок Заводський, будинок 3) податкову заборгованість з земельного податку у розмірі 160816,78 грн (сто шістдесят тисяч вісімсот шістнадцять гривень 78 коп.) з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Ірметова