Справа № 825/1668/18
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року Чернігів Справа № 825/1668/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Зайця О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови зарахувати строк навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загального строку військової служби та термін перебування в канікулярній відпустці до прибуття до Полтавського військового інституту зв`язку до строку безперервної військової служби в Збройних Силах України; визнання початком проходження військової служби 24 серпня 1997року - початок навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою; зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 :
- встановити початком проходження військової служби день зарахування до Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою - 24 серпня 1997 року;
- зарахувати строк навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою та| термін перебування в канікулярній відпустці до прибуття до Полтавського військового інституту зв`язку до загального строку військової служби та до строку безперервної служби;
- внести відповідні зміни до особової справи та усі документи;
- провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком проходження військової служби день зарахування до Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, - 24 серпня 1997 року;
- виплачувати процентну надбавку за вислугу років та провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням терміну навчання в Чернігівському ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою та термін перебування в канікулярній відпустці до прибуття до Полтавського військового інституту зв`язку.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням зарахувати строк навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до загального строку військової служби та до строку безперервної військової служби в Збройних Силах України, провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком служби день зарахування до ліцею. Проте позивач отримав відмову у задоволенні вказаного рапорту.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не навчався у військовому ліцеї, а навчався в Чернігівському ліцеї з посиленою військово - фізичною підготовкою та мав статус «учня» (ліцеїста), а не військовослужбовця.
Судове засідання здійснювалося в порядку, передбаченому статтею 263 КАС України.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 навчався у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 24 серпня 1997 року по 17 червня 2000 рік, що підтверджується довідкою від 14.03.2018 № 33 (а.с. 13).
Рапортом від 20.03.2018 позивач звернувся до командування з проханням зарахувати строк його навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до строку безперервної військової служби.
Листом від 28.03.2018 вих. №365 позивачу відмовлено в задоволенні рапорту, посилаючись на те, що період навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, як вид військової служби Законом не встановлено (а.с. 21).
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок» (в редакції від 25 березня 1992 року) було визначено, що для допризовників, призовників і військовозобов`язаних початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом.
Статтею 2 Закону №2232-ХІІ встановлено вичерпний перелік видів військової служби, до яких відноситься: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Однак, такого виду військової служби, як навчання у ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою вказаний перелік не містить.
Також за змістом згаданої вище статті необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого ст.15 та 20 цього Закону.
Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено статтею 25 Закону №2232-ХІІ.
Громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2232-ХІІ можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.
Відповідно до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1999 № 717, ліцей є середнім загальноосвітнім навчальним закладом з військово-професійною спрямованістю навчання та виховання і належить до середньої загальноосвітньої школи ІІІ ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків, створений з метою загальноосвітньої та військово-фізичної підготовки юнаків для подальшого вступу до вищих навчальних закладів єдиної системи військової освіти.
Отже, відповідно до вказаних нормативно-правових актів, Чернігівський ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою є видом загальноосвітнього навчально-виховного закладу у системі військової освіти Міністерства Оборони України, в якому ліцеїсти проходять підготовку до вступу у військові навчальні заклади.
За таких обставин, вказаний ліцей відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 «Про реформу системи військової освіти» створено з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Виходячи з аналізу вказаних правових норм, суд приходить до висновку, що ліцей, у якому навчався позивач не є військовим навчальним закладом у розумінні Закону № 2232-ХІІ, а тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання у такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону.
Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду України від 27.03.2012 у справі №21-7а12, від 16.04.2013 у справі №21-107а13, від 01.10.2013 у справі №21-330а13
При вирішенні даної справи судом враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
Керуючись статтями 241, 243,244-246,250,263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 травня 2018 року.

Суддя О.В. Заяць