Справа № 766/21593/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/21593/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Бітова А.І., Єщенка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУ ПФУ в Херсонській області, відповідач), в якому просила суд:

- визнати незаконною відмову Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням даних про нараховану та виплачену матеріальну допомогу у травні 2016 року;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити мені, ОСОБА_1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням отриманої в травні 2016 року матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду Херсонської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання мені, ОСОБА_1, з моменту звернення за призначенням довічного грошового утримання з 16 вересня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дії відповідача щодо відмови у проведенні їй перерахунку щомісячного грошового утримання є безпідставними та протиправними.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2018 року адміністративний позов задоволений повністю. Визнано протиправною відмову Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням даних про нараховану та виплачену матеріальну допомогу у травні 2016 році. Зобов'язано Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням отриманої в травні 2016 році матеріальної допомоги на оздоровлення з моменту звернення за призначенням довічного грошового утримання з 16.09.2016 року. Стягнуто з Херсонського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2018 року проведено заміну Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

У зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч.5 ст. 126 Конституції України була звільнена з посади судді Апеляційного суду Херсонської області а наказом від 15.09.2016 року № 102-ос виключено зі складу суддів Апеляційного суду Херсонської області у зв'язку з відставкою.

Позивач перебуває на обліку в Херсонському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Херсонської області як суддя у відставці Апеляційного суду Херсонської області, та з 19.10.2016 року отримує довічне грошове утримання у розмірі 86% суддівської винагороди на час звільнення у відставку відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

16 вересня 2016 року позивач звернулася до Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, та надала документи про стаж роботи на посаді судді та довідку про суддівську винагороду, передбачені Порядком надання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року №200/14891 зі змінами від 11.02.2013 року. Проте, видана Апеляційним судом Херсонської області довідка від 15.09.2016 року не містила даних про виплату в травні 2016 року матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 15 158,00 грн., та ця виплата не була врахована при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання.

19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про здійснення їй перерахунку розміру довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, в травні 2016 році. Проте, листом Херсонське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 02.11.2017 року № 310/Р-1 відмовило позивачу в проведенні перерахунку грошового утримання, оскільки долучена до звернення копія довідки від 26.09.2017 року №101, яка була видана Апеляційним судом Херсонської області, про нарахований загальний дохід за травень 2016 року не відповідає формі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці визначеної додатком 2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року №200/14891.

Вважаючи заначені дії Херсонського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд апеляційної інстанції зважає на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п.14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктом 8 ч. 4 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 р. № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ) передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищенаведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

У п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів".

Згідно з ч.1 статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Закон № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, містить IX розділ "Забезпечення суддів".

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 розділу "Забезпечення суддів".

Крім того, статтею 134 Закону № 2453-VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до приписів діючої Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати", матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Частиною 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.02.2012 р. № 21-430а11 та від 06.11.2013 р. № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу та з якої фактично був нарахований та сплачений єдиний соціальний внесок, враховується в заробіток (дохід) для обчислення її щомісячного довічного грошового утримання.

З наявної в матеріалах справи довідки Апеляційного суду Херсонської області №101 від 26.09.2017 убачається, що в травні 2016 року позивачу було нарахований загальний длохід в розмірі 40 678, 00 грн., у т.ч матеріальна допомога на оздоровлення 15 158,00 грн., та виплачено після утримання податків 32 745,79 грн., з них 12 202,19 грн. матеріальної допомоги. Із зазначеної суми відповідно до ст.ст. 4,7,8 Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі змінами, які внесені Законом України від 24.12.2015р. № 909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016р.» єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) не утримувався. Разом з цим, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 8 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму загального нарахованого доходу апеляційним судом Херсонської області нараховано та сплачено за травень 2016 року 22% ЄСВ у розмірі 7975,00 грн. Для призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 у наданій при звільненні довідці про суддівську винагороду відповідно до Додатка 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ № 3-1 від 25.01.2008 р., матеріальна допомога на оздоровлення до складу суддівської винагороди не включалась.

Відтак, допомога на оздоровлення в розмірі 12 202,19 грн., виплачена позивачу у травні 2016 року відповідно до статті 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", та на яку був нарахований єдиний соціальний внесок, повинна була бути врахована при обчисленні розміру щомісячного грошового утримання позивача.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що отримувані позивачем суми матеріальної допомоги, яка нараховується відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", мають враховуватись при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: А.І.Бітов

Суддя: О.В. Єщенко