Справа № 691/914/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2018 року

м. Київ

справа №691/914/17

адміністративне провадження №К/9901/30635/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2017 року (головуючий суддя Подорога Л.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (головуючий суддя Земляна Г.В., судді: Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.) у справі №691/914/17 за позовом ОСОБА_1 до Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, в якому просила суд визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати його здійснити новий розрахунок пенсії з дати її призначення - 20 серпня 2013 року шляхом включення до заробітної плати, зазначеної в довідці Нечаєвської сільської ради №125 від 07.06.2017 премії в розмірі 1280 грн. та інших виплат - матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 6408 грн. і індексації заробітної плати в сумі 1302,54 грн., разом 8990,54 грн..

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 червня 2017 року щодо проведення розрахунку пенсії на дату звернення з урахуванням премії до державних, професійних свят і ювілейних дат та інших виплат - індексації і матеріальної допомоги на оздоровлення. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що позивач з 19 серпня 2013 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шполянському районі Черкаської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу

Позивач звернулася до УПФ України в Шполянському районі із заявою від 11.06.2017 року про проведення перерахунку призначеної пенсії на дату звернення з урахуванням премії до державних, професійних свят і ювілейних дат та інших виплат - індексації і матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки Нечаєвської сільської ради № 125 від 07.06.2017 року.

Відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи свою відмову тим, матеріальна допомога, індексація не є складовою частиною заробітної плати в розумінні ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим відсутні підстави для включення їх до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Суд першої інстанції вказав, що відповідачем не розглянуто належним чином заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та не прийнято, передбачене Порядком № 22-1 рішення за її заявою, а отже належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду, відповідно до вимог пенсійного законодавства, заяви ОСОБА_1 від 11.06.2017 року про перерахунок пенсії з урахуванням премії до державних, професійних свят і ювілейних дат та інших виплат - індексації і матеріальної допомоги на оздоровлення та прийняти рішення відповідно до вимог пенсійного законодавства.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції вказав на те, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, є структурою заробітної плати для нарахування пенсії. Оскільки з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, вони підлягають включенню до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що матеріальна допомога, індексація, носять разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати в розумінні ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу», а сам факт утримання збору на обов'язкове державне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця. Також зазначають, що заява позивачем була подана в порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідно до цього Закону їй і було надано відповідь, що не можна вважати протиправною бездіяльністю.

У запереченнях на касаційну скаргу, позивач, посилаючись на безпідставність її доводів, просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З огляду на доводи касаційної скарги, яка не містить заперечень щодо судових рішень в частині відмовлених позовних вимог, враховуючи, що позивачем рішення судів не оскаржені, тому підстави для перегляду судових рішень в частині відмовлених позовних вимог відсутні.

Перевіряючи правильність застосування судами норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів касаційного суду виходить з наступного.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що при обчисленні пенсії, в тому числі і державним службовцям, відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для такого обчислення включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно статті 41 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода включаються в заробіток (дохід) державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Чинне законодавство України як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати, запроваджені нормативно-правовими актами, у зв'язку з чим індексація грошових доходів приймається в розрахунок при нарахуванні пенсії особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №466/2402/17.

Доводи скаржника щодо недотримання судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права та необхідності залишення позову без розгляду на підставі ст.100 КАС України, є безпідставними, оскільки судами зобов'язано відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 червня 2017 року про перерахунок пенсії, що, з огляду на дату звернення позивача з позовом (19.07.2017р.), не виходить за межі шестимісячного строку, визначеного ст.99 КАС України, в редакції діючій на час розгляду справи апеляційним судом.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області залишити без задоволення.

Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі №691/914/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду