Справа № 185/7763/17
Суддя: Зінченко А. С.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/7763/17
Провадження № 2-а/185/73/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу ЄУ № 185/7763/17за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Сектору реагуванні патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Тимчука Віталія Костянтиновича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора Сектору реагуванні патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Тимчука Віталія Костянтиновича (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати постанову інспектора Сектору реагування патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Тимчука Віталія Костянтиновича від 27 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДР № 044542 та закрити справу у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 27 вересня 2017 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови 27.09.2017 року водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Хюндай не виконав вимоги дорожнього знаку «Рух транспорту заборонено» проїжджаючи по пров. Полтавському м. Павлограду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП. Підпунктом 3.1 п. 3 р. 33 ПДР встановлено: «3. Заборонні знаки» 3.1 «Рух заборонено». Забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43.» При цьому, разом з дорожнім знаком 3.1 на пров. Комунальному в м. Павлограді, з боку вул. Полтавської, не позначено початок пішохідної зони знаком 5.33 та не встановлено обов'язковий знак 3.43 (дорога та вулиця перебуває в аварійному стані і є непридатною для руху). Таким чином, відсутні встановлені пп. 3.1 п. 3 р. 33 ПДР випадки, коли знак 3.1 забороняє рух транспортних засобів. При цьому, в постанові відповідачем недостовірно зазначено місце розгляду справи. Так в момент зупинки позивача відповідачем, позивач рухався з боку вул. Полтавської по пров. Комунальному в м. Павлограді, відповідач знаходився на пров. Комунальному. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив права позивача. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст. 278, 279 КУпАП. Таким чином, відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

У судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв по суті справи, доказів суду не надав.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ст. 9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №044542 від 27 вересня 2017 року, 27.вересня.2017 року об 07-50 годині водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Хюндай» не виконав вимоги дорожнього знаку «Рух транспорту заборонено», проїжджаючи по пров. Полтавському м. Павлоград, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП; на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень. Зазначення про роз'яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП, чи ознайомлення позивача з правами, в постанові - відсутні.

Відповідачем на підтвердження доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови від 27.09.2017 року, належних та допустимих доказів суду не надано, свідків залучено не було, протокол не складався, також не надано жодних доказів роз'яснення позивачу положення статей 307, 308 та прав передбачених ст. 268 КУпАП.

З системного аналізу норм Кодексу про адміністративні правопорушення встановлено наступне.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Так, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, з оглянутого судом диску із відеозаписом та фото таблиці місця скоєння правопорушення вбачається, що на початку провулку Комунальний в м. Павлоград розміщено знак п. 3.1. «Рух заборонено» розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху). Місцем розгляду справи є провулок Комунальний, а не провулок Полтавський, як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення серії ДР №044542 від 27 вересня 2017 року

Відповідно до п. 3.1. «Рух заборонено» розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, із змінами та доповненнями, визначено два виключних випадки заборони руху, а саме забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і не придатна для руху транспортних засобів, у такому випадку обов'язково встановлюється знак 3.43.

Тобто, для заборони проїзду «під знак» 3.1 обов'язковою умовою є встановлення «додаткових» знаків - або 5.33, або 3.43, які вже самі по собі передбачають заборону руху будь-яких транспортних засобів.

Доводи позивача у тій частині, що у місці розташування заборонного знака не було позначено знаком 5.33-початок пішохідної зони, як і не було встановлено знак 3.43, знайшли своє підтвердження в суді.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Вказане вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, в якому зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Пунктом 2.3 вказаного Рішення передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою, де розташований Павлоградський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що відповідачем порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем на підтвердження доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови від 27.09.2017 року, жодних належних та допустимих доказів суду не надано, свідків залучено не було, протокол не складався, також не надано жодних доказів роз'яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

У відповідності до п. 1, 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вказує, що порушення позивачем підпункту пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, окрім того, станом на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений статтею 38 КУпАП, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №044542 від 27 вересня 2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю з огляду на приписи п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 288, 293 КУпАП та ст. 7-9, 171-2, ч. 2 ст. 245 КАС України, постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до адміністративного суду у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства, з особливостями, встановленими КУпАП.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні адміністративного позову не обмежений повноваженнями, визначеними ст. 245 КАС України, а наділений ще й повноваженнями, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, зокрема скасувати постанови і закривати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст. 6, 8, 10, 19, 20, 25, 72, 242-244, 246,286 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Сектору реагуванні патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Тимчука Віталія Костянтиновича про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 044542 від 27 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко