Справа № 754/10848/17
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/191/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Базік А.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2017р. під голуванням судді ОСОБА_5 відкрито провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/10848/17-а, номер провадження 2а/754/191/18, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді ОСОБА_5

Позовні вимоги мотивує наступним.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, вимоги мотивує тим, що має трудовий стаж достатній для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п.«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з чим звернувся до відповідача з відповідною заявою. Однак, йому було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що його стаж є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років, оскільки для зарахування періоду роботи з 01.12.1994 р. по 31.01.1995 р. не має правових підстав. Вважає, зазначену відмову протиправною, оскільки стаж його роботи підтверджується трудовими договорами та довідкою.

Вважаючи вищезазначені дії відповідача неправомірними, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представники позивача надали суду уточнену позовну заяву, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав. В матеріалах справи містяться відзив сторони відповідача проти позовних вимог,посиланням на те, що стаж є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років, оскільки для зарахування періоду роботи з 01.12.1994 р. по 31.01.1995 р. не має правових підстав.

Судом встановлено, що 01.12.1994 року між позивачем ОСОБА_3 та ДГКП по обслуговуванню Молодіжного центру м. Києва «Либідь-К» було укладено контракт про здійснення трудової діяльності на посаді артиста-акробата з номером «Тріо «Лимбо» під керівництвом ОСОБА_4 з 01.12.1994року по 31.01.1995року, що підтверджується трудовим договором від 01.12.1994року, довідкою ДГКП по обслуговуванню Молодіжного центру м. Києва «Либідь-К» № 27 від 20.01.200 року, довідкою ДГКП по обслуговуванню Молодіжного центру м. Києва «Либідь-К» про заробіток для обчислення пенсії №003/32 від 23.01.2000року.

04.11.2015року позивачем було подано заяву про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується заявою яка знаходиться в матеріалах справи.

Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було припинено виплату пенсії на підставі розпорядження від 08.11.2016року, про що було повідомлено позивача ОСОБА_3

27.01.2017року позивач ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зазначивши, що працював за контрактом з ДГКП по обслуговуванню Молодіжного центру м. Києва «Либідь-К» на посаді артиста-акробата з номером «Тріо «Лимбо» під керівництвом ОСОБА_4 з 01.12.1994 року по 31.01.1995 рік.

Головне управління пенсійного фонду на заяву позивача ОСОБА_3 повідомили, що відмовляють позивачу в призначенні пенсії у зв'язку з недостатністю спеціального стажу.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за вислугу років.

Відповідно п. «ж» до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» було затверджено нормативні акти з питань пенсійного забезпечення, в тому числі і перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку.

Відповідно до зазначеної постанови, право на пенсію за вислугу років мають при стажі творчої діяльності на посадах, передбачених у цьому пункті, не менше 20 років: артисти балету та балету на льоду; артисти - виконавці танцювальних номерів у професійних художніх колективах; артисти театрів міміки та жесту; травесті (артисти, які виконують ролі хлопчиків, підлітків, дівчаток); артисти цирків і концертних організацій: гімнасти, мотовелофігуристи, еквілібристи, балансери, акробати, наїзники, дресирувальники диких звірів, борці, клоуни (коверні), які виконують номери жанрів циркового мистецтва, що дають право на пенсію за вислугу років, силові жонглери, ліліпути - артисти всіх найменувань; артистки-вокалістки (солістки), солістки-бандуристки театрів опери і балету, музичних і музично-драматичних театрів, концертних організацій, телебачення і радіомовлення, оперних студій вищих навчальних закладів мистецтв, жокеї.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записі у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стаж для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якій вказано, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивач ОСОБА_3 надав суду довідку для підтвердження стажу, який уточнюється особливим характером роботи та умовами праці.

Відповідно до довідки № 27 від 20.01.2000 року виданою ДГКП «Либідь-К» підтверджується що позивач ОСОБА_3 дійсно працював в ДГКП «Либідь-К» з 01.12.1994року по 31.01.1995року за трудовим договором/контрактом б/н від 01.12.1994 року на посаді артиста - акробата з номером «Тріо»Лімбо» під керівництвом ОСОБА_4 за період роботи з 01.12.1994року по 31.01.1995року при повному робочому дні вимушених простоїв, неоплачених учбових відпусток та відпусток без зберігання заробітної плати не було, відрахування до пенсійного фонду здійснювались щомісячно і в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 має стаж праці в ДГКП «Либідь-К» в період з 01.12.1994року по 31.01.1995р., що з нарахованим спеціальним стажем становить 21 рік 6 місяців 5 днів, що підтверджується довідкою про пільговий стаж на посаді артиста-акробата.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Стаття 22 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання сторони відповідача на те, що стаж є недостатнім для призначення

пенсії за вислугою років, оскільки для зарахування періоду роботи з 01.12.1994р. по 31.01.1995р. не має правових підстав, суд вважає необґрунтованими, недоведеними та такими, що не відповідають матеріалам справи.

Так, як вбачається з трудового договору від 01.12.1994 року та довідкою № 27 віл 20.01.2000року місцем роботи позивача визначено ДГКП по обслуговуванню Молодіжного центру м. Києва «Либідь-К», на посаді артиста-акробата з номером «Тріо «ЛИМБО» під керівництвом ОСОБА_4 з повною тривалістю робочого часу, що має трудовий стаж достатній для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п.«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими ціностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідач, як суб"єкт владних повноважень, не довів правомірність його бездіяльності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Перев»язко В»ячеслава Анатолійовича підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим та доведеними.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 139 КАС України, тобто, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конституції України, статтями 5, 9, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_3 у поновленні раніше призначеної пенсії за вислугою років, відповідно до п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - неправомірними.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в місті Києві поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження з 27 січня 2017року виплату призначеної пенсії за вислугу років, яка була призначена відповідно до п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням стажу роботи з 01 грудня 1994року по 31 січня 1995рік та виплатити недоплачену суму пенсії з 27 січня 2017року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчисляється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено та підписано 16 квітня 2018 року

Позивач: ОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 02097, АДРЕСА_1.

Відповідач: Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в місті Києві, , місце знаходження за адресою: 02225, м.Київ, вулицяКаштанова,6.

Суддя В.В. Бабко