Справа № 822/1391/18
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1391/18
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участі:секретаря судового засідання Бандури І.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить суд:

визнати неправомірними та скасувати рішення комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31 січня 2018 року №2 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи:

з 29 вересня 1982 року по 30 вересня 1982 року, з 01 серпня 1984 року по 31 серпня 1984 року, з 01 липня 1987 року по 31 серпня 1987 року - на Вовковинецькій експериментальній фабриці нестандартизованої мебелі;

з 01 вересня 2002 року по 30 вересня 2002 року, з 01 грудня 2002 року по 31 грудня 2002 року - на Комаровецькому хлібоприймальному підприємстві.

визнати відмову Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у призначенні і виплаті ОСОБА_1, з 29 вересня 2017 року пенсії на пільгових умовах за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправною.

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1, пенсію за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за пенсією, тобто з 29 вересня 2017 року, зарахувавши для призначення пенсії:

час навчання у Херсонському міському професійно-технічному училищі з 01 вересня 1978 року до 20 липня 1979 року;

трудову діяльність на посаді електрозварника на Херсонському судо - будівному заводі з 20 липня 1979 року по 17 жовтня 1979 року;

час проходження строкової військової служби з 05 листопада 1979 року по 28 листопада 1981 року;

трудову діяльність на посаді електрозварника 3-го розряду на Вовковинецькій експериментальній фабриці нестандартизованих меблів з 29 вересня 1982 року по 09 квітня 1990 року;

трудову діяльність на Вовковинецькому ремонтно-транспортному підприємстві, перейменованому у ВАТ "Металіст", на посаді електрозварника 3-го розряду з 11 квітня 1990 року по 30 грудня 1991 року;

трудову діяльність на посаді електрозварника 3-го розряду на Комаровецькому хлібоприймальному підприємстві, перейменованому з 08 червня 1998 року на ВАТ "Комаровецьке хлібоприймальне підприємство", з 02 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв'язку з досягненням пенсійного віку та набуттям права на пільгову пенсію звернувся до Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області щодо призначення пенсії на пільгових умовах згідно розділу XXXIII, Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, відповідно до якої втратила чинність постанова КМУ від 16 січня 2003 pоку № 36, із змінами, внесеними згідно з Постановою KMУ № 479 від 04 липня 2017 року, та на підставі ст. 13 "б" Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Проте, відповідно до повідомлення Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 16 лютого 2018 року № 1430/03 на підставі рішення комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31 січня 2018 року № 2 позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 11 квітня 1990 року по 30 грудня 1991 року у Вовковинецькому ремонтно - транспортному підприємстві, згодом ВАТ "«Металіст", що складає пільговий стаж 1 рік 8 місяців 20 днів при загальному стажі роботи 26 років 6 місяців 9 днів, та відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоди роботи: з 29. вересня 1982 року по 09 квітня 1990 року, з 02 січня 1992 року по 13 лютого 2003 року - оскільки не підтверджується факт роботи заявника на посаді електрозварника первинними документами. З 29 вересня 1982 року по 30 вересня 1982 року, з 01 серпня 1984 року по 31 серпня 1984 року, з 01 липня 1987 року по 31 серпня 1987 року, з 01 вересня 2002 року по 30 вересня 2002 року, з 01 грудня 2002 року по 31 грудня 2002 року - оскільки відсутні відомості про нарахування заробітної плати. З 22 серпня 1992 року по 13 лютого 2003 року - оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили задоволити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав викладених у відзиві на даний адміністративний позов.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що в призначенні пенсії на пільгових умовах за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивачу було відмовлено у зв'язку з недостатністю необхідного пільгового стажу роботи, тому у діях відповідача відсутня будь - яка протиправність. За таких обставин у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що відповідно до записів трудової книжки позивача серії БТ-І № 2820633 ОСОБА_1 з 01 вересня 1978 року проходив навчання в Херсонському міському професійному-технічному училищі до 20 липня 1979 року, з 19 липня 1979 року по 17 жовтня 1979 прийнятий в цех № 2 на посаду електрозварника 2-го розряду, з 05 листопада 1979 року по 28 листопада 1981 року проходив службу в лавах ОСОБА_4, з 25 січня 1982 року по 12 квітня 1982 року працював електрозварником 3-го розряду в Хмельницькому ПМК-10, а з 10 травня 1982 року по 01 вересня 1982 року за цією ж спеціальністю - в Хмельницькому ПМК-223, з 29 вересня 1982 року працював на посаді електрозварника 3-го розряду на Вовковинецькій експериментальній фабриці нестандартизованих меблів до 09 квітня 1990 року, з 11 квітня 1990 року працював у Вовковинецькому ремонтно-транспортному підприємстві на посаді електрозварника 3-го розряду до 30 грудня 1991 року, з 02 січня 1992 року працював на посаді електрозварника 3-го розряду на Комаровецькому хлібоприймальному підприємстві, яке з 08 червня 1998 року перейменоване на ВАТ "Комаровецьке хлібоприймальне підприємство", а з 22 грудня 1997 року на посаді електрозварника 4-го розряду до 13 лютого 2003 року, з 14 березня 2003 року по 03 червня 2003 року позивач працював на посаді електрозварника 4-го розряду на ВАТ "Хмельницький завод КПУ "Пригма-прес", з 12 листопада 2003 року по 11 січня 2004 року на ВАТ Хмельницький "Поділля-Плюс", з 15 червня 2004 року по 14 червня 2005 року у ТОВ "Агроекспорт".

21 листопада 2018 року позивач звернувся до Летичівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, статті 13 "б" відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та розділу ХV його Прикінцевих положень.

Листом №1430/03 від 16 лютого 2018 року Летичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Також позивача повідомлено про те, що комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до записів трудової книжки, архівних витягів з наказів про прийняття та звільнення з роботи, рішенням від 31 січня 2018 року №2 зарахувала до пільгового стажу період роботи з 11 квітня 1990 року по 30 грудня 1991 року згідно розділу XXXIII, Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 та відмовила в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи:

з 29 вересня 1982 року по 09 квітня 1990 року, з 02 січня 1992 року по 13 лютого 2003 року, оскільки не підтверджується факт роботи заявника на посаді електрозварника первинними документами;

з 29 вересня 1982 року по 30 вересня 1982 року, з 01 серпня 1984 року по 31 серпня 1984 року, з 01 липня 1987 року по 31 серпня 1987 року, з 01 вересня 2002 року по 30 вересня 2002 року, з 01 грудня 2002 року по 31 грудня 2002 року, оскільки відсутні відомості про нарахування заробітної плати;

з 22 серпня 1992 року по 13 лютого 2003 року, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць.

У листі зазначається, що пільговий стаж становить 1 рік 8 місяців 20 днів при загальному стажі роботи 26 років 6 місяців 9 днів, а тому згідно з документами поданими для визначення права на призначення пільгової пенсії підстави для призначення пенсії на даний час немає.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків, що діяли в період такої роботи. Вимоги щодо обов'язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації № 41).

Відповідно до зазначених нормативних актів основною метою атестації є регулювання відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

За приписами пункту 4 Порядку № 383 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Згідно з пунктом 4.4 Порядку № 383, якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 ркоу, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійними забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Як встановлено судом в ході дослідження матеріалів справи, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача підтверджуються періоди стажу його роботи, а саме: час навчання у Херсонському міському професійно-технічному училищі з 01 вересня 1978 року до 20 липня 1979 року; трудова діяльність на посаді електрозварника на Херсонському судо-будівельному заводі з 20 липня 1979 року по 17 жовтня 1979 року; час проходження строкової військової служби з 05 листопада 1979 року по 28 листопада 1981 року; трудова діяльність на посаді електрозварника 3-го розряду на Вовковинецькій експериментальній фабриці нестандартизованих меблів з 29 вересня 1982 року по 09 квітня 1990 року; трудова діяльність на Вовковинецькому ремонтно-транспортному підприємстві, перейменованого у ВАТ "Металіст", на посад електрозварника 3-го розряду з 11 квітня 1990 року по 30 грудня 1991 року; трудова діяльність на посаді електрозварника 3-го розряду на Комаровецькому хлібоприймальному підприємстві, перейменованого з 08 червня 1998 року на ВАТ "Комаровецьке хлібоприймальне підприємство", з 02 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року.

У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо зарахування позивачу для призначення пенсії вказаних періодів роботи, оскільки факт роботи ОСОБА_1 у вказані періоди на зазначених підприємствах підтверджується записами трудової книжки позивача та не потребує підтвердження щодо проведення атестації.

Водночас суд погоджується з доводами відповідача щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 13 лютого 2003 року, оскільки відсутні відомості про проведення атестації робочих місць, оскільки позивачем не надано суду відомостей відповідно до вимог пункту 3 Порядку № 383, щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Летичівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області протиправно відмовлено в зарахуванні пільгового стажу ОСОБА_1 з 01 вересня 1978 року по 21 серпня 1992 року та у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки у цей період для підтвердження пільгового стажу не потрібно було проводити атестацію.

Крім того, суд зазначає, що період роботи позивача з 01 вересня 1978 року по 21 серпня 1992 року на посаді електрозварника, підтверджений відповідними записами у трудовій книжці позивача, а посада електрозварника передбачена Списком № 2, що був чинний у вказаний період роботи позивача.

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Moskal v. Poland"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі "Lelas v. Croatia"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Pincova and Pine v. the Czech Republic", "Gashi v. Croatia", "Trgo v. Croatia").

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки період роботи позивача з 01 вересня 1978 року по 21 серпня 1992 року на посаді електрозварника, підтверджений відповідними записами у трудовій книжці позивача, а відомості про проведення атестації робочих місць за період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 13 лютого 2003 року відсутні, тому даний адміністративний позов слід задоволити частково.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Подільська, 4, Вовковинці, Деражнянський район, Хмельницька область, 32223, код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000, код 21318350) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправним та частково скасувати рішення комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31 січня 2018 року №2 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу період з 01 вересня 1978 року по 21 серпня 1992 року.

Визнати відмову Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №1430/03 від 16 лютого 2018 року у призначені і виплаті ОСОБА_1, з 29 вересня 2017 року пенсії на пільгових умовах за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 29 вересня 2017 року, зарахувавши для призначення пенсії:

час навчання у Херсонському міському професійно-технічному училищі з 01 вересня 1978 року до 20 липня 1979 року;

трудову діяльність на посаді електрозварника на Херсонському судо-будівельному заводі з 20 липня 1979 року по 17 жовтня 1979 року;

час проходження строкової військової служби з 05 листопада 1979 року по 28 листопада 1981 року;

трудову діяльність на посаді електрозварника 3-го розряду на Вовковинецькій експериментальній фабриці нестандартизованих меблів з 29 вересня 1982 року по 09 квітня 1990 року;

трудову діяльність на Вовковинецькому ремонтно-транспортному підприємстві, перейменованого у ВАТ "Металіст", на посад електрозварника 3-го розряду з 11 квітня 1990 року по 30 грудня 1991 року;

трудову діяльність на посаді електрозварника 3-го розряду на Комаровецькому хлібоприймальному підприємстві, перейменованого з 08 червня 1998 року на ВАТ "Комаровецьке хлібоприймальне підприємство", з 02 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Повне рішення складене 02 травня 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_5