Справа № 686/4580/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/4580/18
РІШЕННЯ

іменем України

27 квітня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участі:секретаря судового засідання Свинобой О.В. позивача, представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача Залевського О.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якому просить визнати протиправними дії Управління щодо відмови в призначенні позивачу державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року, зобов'язати відповідача призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року по 28.02.2017 року та виплатити її в повному обсязі за вказаний період, стягнути моральну шкоду, завдану неправомірним рішенням відповідача в розмірі 30000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 30000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що 22.09.2017 року подала до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради заяву та всі необхідні документи для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року. Листом №11571 від 24.11.2017 року Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повідомило, що державна соціальна допомога малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року не призначена, оскільки не надана інформація про доходи чоловіка - ОСОБА_4 Вважає відмову протиправною, оскільки з ОСОБА_4 сімейні відносини не підтримує, він проживає окремо за іншою адресою, спільного господарства не веде, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2015 року. Зазначає, що відповідач, відмовляючи у призначенні соціальної допомоги, будь-яких підстав, визначених статтею 7 закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", в оскаржуваному рішенні не вказав.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та підтвердив обставини, на які посилається у позовній заяві, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково в обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди позивач зазначила, що розмір матеріальної шкоди визначений нею з урахуванням заборгованості за житлово-комунальні послуги, а розмір вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлений у зв'язку з її тривалою хворобою.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. У поданому відзиві вказав, що 22.09.2017 року позивачка звернулась до управління праці та соціального захисту населення про призначення соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з вересня 2017 року на шестимісячний період. 23.10.2017 року в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї відповідач відмовив у звязку з відсутністю необхідних документів для призначення, інформації про дохід чоловіка за період з березня 2017 року по серпень 2017 року. Вважає позовні вимоги ОСОБА_3 безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з підстав, викладених нижче.

Суд встановив, що ОСОБА_3 22.09.2017 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року.

Рішенням від 23.10.2017 року Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради відмовило позивачу у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї у зв'язку з відсутністю повного пакету документів.

Не погодившись з вказаною відмовою позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно зі статтею 1 закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 1 червня 2000 року № 1768-III (далі - Закон № 1768-III) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до статті 4 Закону № 1768-III заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї. До складу сім'ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II груп або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одиноким інвалідом I групи і здійснює догляд за ним; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім'ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції. Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів. Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження. Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. №250 (далі - Порядок №250).

Відповідно до пункту 6 Порядку №250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Суд встановив, що до заяви про призначення допомоги позивач надала декларацію про доходи та майновий стан. Довідку про наявність та розмір земельної частки (паю) не надала у зв'язку із відсутністю земельної частки (паю).

Згідно з статтею 7 Закону № 1768-III та пункту 10 Порядку №250 соціальна допомога не призначається у разі, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги); під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім'ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо); особи, які входять до складу малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв'язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов'язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Отже, Законом № 1768-III та Порядком №250 визначений вичерпний перелік підстав для відмови у призначені і виплаті малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги.

Відмовивши позивачу в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї на підставі поданих документів, відповідач в рішенні від 23.10.2017 року не вказав жодної з підстав, передбачених статтею 7 Закону № 1768-III та пунктом 10 Порядку №250.

Суд встановив, що фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні державної соціальної допомоги слугувала відсутність інформації про дохід чоловіка в поданій позивачем декларації.

Разом з тим, суд з'ясував, що у поданій декларації вказана інформація про дохід від чоловіка позивачки - ОСОБА_4

Відповідно до пункту 8 Порядку №250 у разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім'ї, які документи повинні бути подані додатково.

Таким чином, відсутність певного документу є підставою для його додаткового витребування у заявника, однак не може бути підставою для відмови у призначенні допомоги.

В порушення пункту 8 Порядку №250 відповідач не повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів, натомість прийняв рішення про відмову у призначенні допомоги з підстав, не передбачених Законом № 1768-III і Порядком №250.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Суд вважає, що розгляд відповідачем заяви ОСОБА_3 від 22.09.2017 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї здійснений з порушенням принципу "належного урядування" без дотримання своїх власних процедур, встановлених відповідними нормативно-правовими актами. Тому вимога про визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 23.10.2017 року про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Водночас, позовна вимога про зобов'язання відповідача призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім'ї з 01.09.2017 року по 28.02.2017 року та виплатити її в повному обсязі за вказаний період, не підлягає задоволенню з врахування зазначеного.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

В процесі судового розгляду суд встановив, що відповідач неналежно розглянув подані документи, без використання наданих повноважень, в тому числі щодо перевірки достовірності вказаної позивачем інформації шляхом отримання від органу доходів і зборів.

Тому, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 22.09.2017 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 грн, завданої неправомірним рішенням відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Звертаючись до суду з такою вимогою позивачка повинна була зазначити та довести: в чому полягає завдана їй моральна шкода та вказати докази, якими це підтверджується, чого зроблено не було.

Вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30000 грн, не підтвердженні позивачем первинними документами та відповідними розрахунками.

Оскільки позивачкою не надано доказів завдання їй такої шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача і такою шкодою, вимоги стосовно відшкодування моральної та матеріальної шкоди є недоведеними та також не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 23.10.2017 року про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї ОСОБА_3.

Зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 22.09.2017 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 травня 2018 року

Головуючий суддя О.К. Ковальчук