Справа № 761/24657/17
Суддя: Комаревцева Л. В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/242/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2018 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.,

з секретарем Гаврилюк О.В.,

за участю позивача ОСОБА_2

відповідача Півнєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 10 роти 2 батальйону УПП у м. Києві ДПП Півнєвої Наталії Володимирівни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 до Дарницького районного суду м.Києва надійшов даний адміністративний позов, в якому позивач просить скасувати постанову серії БР №737211 від 04.07.2017 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. та провадження по адміністративній справі у відношенні нього закрити.

Позивач мотивує свій позов тим, що 04.07.2017 інспектором 10 роти 2 батальйону УПП у м. Києві ДПП Півнєвою Н.В. винесено постанову серії БР №737211 про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: керуючи автомобілем Субару, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Б.Хмельницького, 3 в м.Києві, здійснив зупинку (стоянку), чим порушив вимоги знаку 3.34 (зупинка заборонена) та вимоги ПДР України.

Позивач вказує, що ПДР не порушував, а зупинку здійснив задля уникнення аварійної ситуації. Крім того, ним було вжито необхідні заходи спрамовані на уникнення аварійної ситуації (увімкнуто аварійну світлову сигналізацію), що на думку позивача, дає підстави вважати, що позивачем було здійснено вимушену зупинку транспортного засобу, що не враховано інспектором під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підставах.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила.

Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши адміністративну справу, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БР №737211 від 04.07.2017 в справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором 10 роти 2 батальйону УПП у м. Києві ДПП Півнєвою Н.В. 04.07.2017 року о 12.30 хв. на вул. Б.Хмельницького, в м.Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем Субару, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку (стоянку), чим порушив вимоги знаку 3.34 (зупинка заборонена) та вимоги ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. До ОСОБА_2 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ №796512, власником автомобіля Субару, д.н.з. НОМЕР_1, є ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вимоги ст.69 КАС України передбачають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року, постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП. Таким чином, суд вважає, що інспектор 10 роти 2 батальйону УПП у м. Києві ДПП Півнєва Н.В. уповноважена, розглядати зазначені в ній порушення та приймати рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, та відповідно накладати адміністративні стягнення у вигляді штрафу на місці вчинення правопорушення.

В ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за дорожнім рухом.

Пунктом 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач вказує, що ПДР не порушував, а зупинку здійснив задля уникнення аварійної ситуації. Крім того, ним було вжито необхідні заходи спрамовані на уникнення аварійної ситуації (увімкнуто аварійну світлову сигналізацію), зазначені обставини вказують, що позивачем було здійснено вимушену зупинку транспортного засобу у зв"язку з несправністю автомобіля та необхідністю доставки його на СТО для діагностики, що підтверджується актом-прийому передачі виконаних робіт №139 від 04.07.2017, згідно якого 04.07.2017 позивач звертався за технічною допомогою до СТО, де було здійснено ремонт ходової частини автомобіля позивача.

Жодних доказів того, що відповідач правомірно та на основі достатніх доказів притягнув позивача до адміністративної відповідальності до суду не надав.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи у тексті оскаржуваної постанови не зазначено, що правопорушення зафіксовано технічними засобами, відсутні покази свідків, або ж інші докази, передбачені ст. 251 КупАП. Отже, наявні у справі матеріали не доводять вини позивача у вчинені інкримінованого йому правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Так, в додатку 5 до Інструкції наведена типова постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Оскаржувана постанова відповідає вимогам, викладеним до постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки відповідач не надав до суду жодних доказів того, що він правомірно, на основі об'єктивно та повно досліджених доказів виніс оскаржувану постанову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в цій частині.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Поряд із цим даний спір, згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Отже позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 6-9, 72-77, 139, 242-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.ст. 7, 222, 251,254,258, 268, 288 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора 10 роти 2 батальйону УПП у м. Києві ДПП Півнєвої Наталії Володимирівни, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову серії БР №737211 від 04.07.2017 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. скасувати.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 07.05.2018 року.

Суддя Комаревцева Л.В.