Справа № 813/1205/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №813/1205/18
м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час обов`язку військової служби, оформленого витягом з протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №12 від 02.02.2018 року; зобов`язання Міністерства оборони України відповідно до вимог ст.16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язку військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року.
Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що ІІІ групу інвалідності йому встановлено вперше 22.11.2017 року, а відтак, дворічний строк після первинного встановлення інвалідності не минув.
Ухвалою суду від 03.04.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.
Львівський обласний військовий комісаріат жодних пояснень по суті позовних вимог не подавав.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 є капітаном медичної служби, проходив військову службу з січня 2014 року на посаді ординатора операційно-перев`язочного відділення медичної роти Військової частини НОМЕР_1 .
09.10.2017 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу), який виданий на підставі наказу командування Високомобільних десантних військ (по особовому складу) від 25.09.2017 року № 60 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у відставку за пунктом 8 підпунктом «б» (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
31.08.2014 року під час проходження військової служби одержав мінно-вибухову травму: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку.
20.06.2017 року одержав закритий перелом дистанційного кінця правової променевої кістки, що підтверджується довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 26.11.2014 року №943 та від 25.07.2017 року №1154.
Травми та захворювання громадянина ОСОБА_2 підтверджені свідоцтвом про хворобу №1280/2 та витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва (протокол №454 від 23.10.2017 року).
Довідкою Обласної МСЕК № 3 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи від 09.09.2015 року, копія якої долучена до матеріалів справи, підтверджується встановлення позивачу 20% втрати працездатності за наслідками травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
22.11.2017 року органами МСЕК ОСОБА_1 визнано інвалідом III групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою серії ААА №383821 від 21.11.2017 року.
27.11.2017 року позивач звернувся із заявою до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю через травму, пов`язану із захистом Батьківщини із долученням документів, визначених чинним законодавством України.
Згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №12 від 02.02.2018 року, витяг якого долучено до справи, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 група інвалідності встановлена понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Визначення основних засад державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII в редакції, станом на час відмови позивачеві в призначенні допомоги).
Згідно з ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Частиною 1 статті 16 Закону №2011- ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону №2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст.16-3 Закону №2011- ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
При цьому, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набирав чинності з 1 січня 2017 року, пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (далі - Порядок №975).
Згідно п.8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Отже, на законодавчому рівні передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Після спливу дворічного терміну, а саме з 22.11.2017 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини.
Отже, групу інвалідності позивачу встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.
Суд відхиляє доводи позивача, що він набув відповідне право, оскільки між встановленням йому 20% втрати працездатності та встановленням ІІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років.
Позивач помилково покликається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 18.11.2014 року у справі № 21-446а14, оскільки Верховним судом України у вказаній справі надано тлумачення та застосування положень ст.16 Закону 2011-ХІІ, а не п.4 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ, яким урегульовано спірні правовідносини у даній справі.
За таких обставин, суд вважає, що оскільки зміна групи інвалідності позивача відбулась після спливу дворічного строку, визначеного п.4 ст.16-3 Закону №2011- ХІІ та п.8 Порядку № 975, рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій слід відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання до вчинення дій повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.