Справа № 755/5280/18
Суддя: Ластовка Н. Д.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/5280/18
Провадження №: 2-а/755/219/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ластовки Н.Д.,

за участю секретаря Юдицького К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 з (ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Лисенка Олександра Віталійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ № 456606, винесену 27 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 з (ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Лисенком О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, та закрити провадження по справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 з (ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Лисенком О.В. було винесено постанову серії ГБ № 456606 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 85 гривень. За змістом винесеної постанови 27.03.2018 р. о 01 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Петра Запорожця, 12, ОСОБА_1 перебував в громадському місці в п'яному вигляді з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, неадекватне розуміння ситуації, почервоніле обличчя, чим ображав людську гідність та громадську мораль. Позивач вважає винесену постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не перебував у стані алкогольного сп'яніння, мав почервоніння обличчя через стресову ситуацію, а його хитка хода пов'язана з фізичними вадами, крім того, відповідач не проводив огляду на визначення стану сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, та не фіксував такого стану в акті огляду, відмовивши позивачу на його поховання пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд скасувати спірну постанову, відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 3 ст. 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з позовної заяви та протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №546838 від 27.03.2018 р., такий складався в присутності понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та до нього додавались пояснення і відеозапис АА 00980 (а.с.5,6).

У своїх поясненнях по суті порушення в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №546838 від 27.03.2018 р. позивач зазначає, що він рухався в тверезому стані, працівники патрульної поліції зупинили його без законних на те підстав, і на його прохання пройти медогляд працівниками поліції йому було відмовлено.

Однак, в порушення норм ст. 77 КАС України, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві та своїх пояснення по суті порушення, зокрема доказів щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння о 01 год. 50 хв. 27.03.2018 р.

Почервоніння обличчя у позивача могла викликати сама стресова ситуація, нервовий стан, як наслідок його затримання працівниками патрульної поліції, а хитка хода позивача могла бути наслідком його захворювання, пов'язаного з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується випискою з амбулаторної картки ОСОБА_1 від 03.04.2018 р. та довідкою про наявність у позивача третьої групи інвалідності від 22.06.2016 р. у зв'язку з цим захворюванням (а.с.9,32).

Недоведеним відповідачем є і визначення в постанові неадекватності розуміння позивачем ситуації, оскільки позивач у позовні заяві категорично заперечує обставини, викладені в протоколі та спірній постанові, і при затриманні його працівниками поліції просив відповідача уточнити незрозумілі для нього причини затримання та притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом не встановлено в діях позивача наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Таким чином, відповідачем, суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та скасування постанови серії ГБ № 456606, винесеної 27 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 з (ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Лисенком О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 85 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5,7-11, 19, 20, 77, 78, 94, 211, 217, 229, 241, 242, 245, 246, 268, 286, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 полку №2 з (ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Лисенка Олександра Віталійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ГБ №456606 по справі про адміністративне, винесену 27 березня 2018 року інспектором роти №3 батальйону №1 полку №2 з (ОЛБ) УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Лисенком Олександром Віталійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 85 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: