Справа № 523/743/18     
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/743/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, третя особа - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про надання інформації щодо перетину державного кордону України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної прикордонної служби України (надалі по тексту - відповідач) в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд зобов'язати відповідача надати йому, як громадянину України вичерпану інформацію про факти перетинання державного кордону України у період з 2015 року по березень 2018 року боржником - відповідачем: ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий 20.11.2013 року Суворовським РОУМВС України в Одеській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ПІН (РНОКПП) НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що 23 жовтня 2017 року він звернувся з листом до Державної прикордонної служби України з запитом про надання йому інформації щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий 20.11.2013 року Суворовським РОУМВС України в Одеській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ПІН (РНОКПП) НОМЕР_1) та якому за ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/1280/14-ц від 30.01.2014 року було накладено тимчасове обмеження виїзду за кордон до виконання зобов'язань за виконавчим листом № 523/4073/13 виданого 03.10.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси. Листом Державної прикордонної служби України від 27.10.2017 року за № 64/О-15102 Головним центром обробки спеціальної інформації позивачу було повідомлено про неможливість надання інформації щодо перетину кордону за останній період ОСОБА_2, на підставі того, що вона є конфіденційною і інформацією з обмеженим доступом, та така інформація надається виключно на підставі судового рішення. Не погодившись із зазначеною відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді від 01 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 27 березня 2018 року на 10:00 годину.

20 березня 2018 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (вхід № 7797/18), згідно якого, відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити посилаючись в цілому на те, що позивачу було правомірно відмовлено у наданні запитуваної ним інформації, оскільки вона є конфіденційною, а реалізація прав стягувача, як сторони виконавчого провадження, на отримання усієї інформації про боржника визначена Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ, та стягувачу ОСОБА_1 у листі від 27.10.2017 року № 64/0-15102 ГЦОСІ на запит на інформацію від 24.10.2017 року було поінформовано, що на запити державного виконавця Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області за вих. № 29572 від 02.08.2017 року та вих. № 13894 від 17.05.2017 року Головним центром обробки спеціальної інформації була надана відповідь за вих. № 0.64-19080/0/15-17 від 14.06.2017 року та № 0.64-30027/0/15-17 від 20.09.2017 року, з якими він, як сторона виконавчого провадження, має право ознайомитися виключно у державного виконавця.

Ухвалою суду від 27.03.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській.

Ухвалою суду від 24.04.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, здійснено заміну неналежного відповідача - Державної прикордонної служби України на належного відповідача - Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

У судовому засіданні 24.04.2018 року позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, відносно чого представник відповідача не заперечувала.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із запитом до Державної прикордонної служби України про надання йому інформації на запити державного виконавця та на його звернення щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_2, виданий 20.11.2013 року Суворовським РОУМВС України в Одеській області, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ПІН (РНОКПП) НОМЕР_1), якому згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/1280/14-ц від 30.01.2014 року було накладено тимчасове обмеження виїзду за кордон до виконання зобов'язань за виконавчим листом № 523/4073/13 виданого 03.10.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси (а.с. 3-7).

Головним центром обробки спеціальної інформації листом від 27.10.2017 року № 64/О-15102 на запит на інформацію від 24.10.2017 року стягувача ОСОБА_1 було відмовлено у наданні інформації про перетинання державного кордону України боржником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з посиланням в цілому на те, що зміст звернення позивача стосується питання надання інформації що стосується особистого життя зазначеної особи та поширення такої конфіденційної інформації може здійснюватися лише за його згодою, або в інших, передбачених законом випадках (а.с. 8).

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Головний центр обробки спеціальної інформації, як підрозділ Державної прикордонної служби України, відповідно до Положення про Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 грудня 2014 року № 215, уповноважений на обробку інформації, яка міститься в обліках Державної прикордонної служби України з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1».

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України № 288/5/102 від 7 січня 2014 року було затверджено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження (далі - Порядок) (чинного на момент уведення інформації про боржника ОСОБА_2), який розроблений з метою узгодження дії при застосуванні щодо осіб заходів тимчасового обмеження в'їзду в Україну або права виїзду з України з використанням бази даних Державної прикордонної служби України про осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до положень пунктів 3-5 розділу III Порядку (чинного на момент уведення інформації про боржника ОСОБА_2) інформація про встановлення тимчасового обмеження права особи виїзду з України вилучається ГЦОСІ з бази даних на підставі отриманої, засвідченої судом копії судового рішення, що набрало законної сили, про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України або постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), про закінчення виконавчого провадження або про «касування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року за вхідним реєстраційним № 6572/0/3-14 на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України разом із супровідним листом Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 року № 3616 надійшла ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2014 року у справі № 523/1280/14-ц про тимчасове обмеження боржника громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом № 523/4073/13 від 03.10.2013 року Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу III Порядку (чинного на момент уведення інформації про боржника ОСОБА_2) на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2014 року у цивільній справі № 523/4073/14-ц ГЦОСІ 25.02.2014 року увів інформацію про боржника ОСОБА_2 до бази даних Державної прикордонної служби України «Відомості про осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України».

Також як зазначив відповідач у відзиві, стосовно громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зафіксовано спроб (намагань) перетинання державного кордону України, про що ГЦОСІ в листі від 16.01.2015 року № 64/0-82 поінформував стягувача ОСОБА_1, а не про наявні факти перетинання державного кордону України особою, оскільки перетинання державного кордону України боржником ОСОБА_2 не могли відбутися, у зв'язку з тим, що на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 30.01.2014 року у справі № 523/1280/14-ц інформація про останнього була занесена до відповідної бази даних, та відповідно до пункту 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України покладено обов'язок щодо запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, а згідно з пунктом 4 частини першої статті 20 цього ж Закону України Державній прикордонній службі України надано право не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб, яким за мотивованим письмовим рішенням суду тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відносно відмови відповідача у надання конфіденційної інформації про перетинання державного кордону України, що містить персональні дані особи, суд зазначає наступне.

Інформація про фізичну особу відповідно до пункту 2 статті 21 Закону України «Про інформацію» є конфіденційною, а тому відповідно до пункту 1 статті 21 цього ж закону є інформацією з обмеженим доступом. До конфіденційної інформації про фізичну особу відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію» було віднесено дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адресу, дату і місце народження.

Цей перелік не є виключним, як про це було зазначено Конституційним Судом України у рішенні від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України (далі - рішення від 20.01.2012 року №2-рп/2012). Відповідно до рішення від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 під поняття конфіденційної інформації підпала інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з частинами першою, другою статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу з баз персональних даних за згодою суб'єкта персональних даних.

Крім того, відповідно до пункту 22 Положення про Базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 року № 472 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.07.2007 року за № 765/14032, інформація про особу не може бути надана третій особі або поширена будь-яким іншим чином без письмової згоди особи, відомості про яку занесено до Бази даних осіб, крім випадків, передбачених законами України.

Лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації, має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, а також право на збереження її у таємниці.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 162 КПК України персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних належать до охоронюваної законом таємниці.

Відносно правового механізму отримання конфіденційної інформації про боржника під час виконання судових рішень у виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ (далі - Закон) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом «випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з статтею 14 Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, та відповідно до статті 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Тобто примусове виконання рішень суду перебуває виключно у правовій площині - виконавець, стягувач та боржник, та Державна прикордонна служба України не є ані учасником, ані стороною виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до статті 18 Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та відповідно має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 4 цієї ж статті Закону встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Крім того, частиною 5 цієї ж статті Закону виконавцю надано право під час виконання рішень на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Водночас, статтею 19 Закону визначені права та обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, та відповідно сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що реалізація прав стягувача, як сторони виконавчого провадження, на отримання усієї інформації про боржника визначена Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ, та, як встановлено судом, стягувачу ОСОБА_1 у листі від 27.10.2017 року № 64/0-15102 ГЦОСІ на запит на інформацію від 24.10.2017 року було повідомлено, що на запити державного виконавця Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області за вих. № 29572 від 02.08.2017 року та вих. № 13894 від 17.05.2017 року Головним центром обробки спеціальної інформації була надана відповідь за вих. № 0.64-19080/0/15-17 від 14.06.2017 року та № 0.64-30027/0/15-17 від 20.09.2017 року, з якими він, як сторона виконавчого провадження, має право ознайомитися виключно у державного виконавця.

Так, відповідно до реєстру відправлень № 746 від 15.06.2017 року під № 26 лист за вих. № 0.64-19080/0/15-17 від 14.06.2017 року та реєстру відправлень № 1192 від 21.09.2017 року під № 8 лист за вих. № 0.64-30027/0/15-17 від 20.09.2017 року були передані до Управління Фельд'єгерської служби ГУУФЗ Держспецзв'язку для подальшого доставляння їх до адресатів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, третя особа - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській про надання інформації щодо перетину державного кордону України - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Cтефанов