Справа № 822/1206/18
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2018-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1206/18
УХВАЛА

іменем України

05 травня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І.

за участі:секретаря судового засідання Яворська І.Ю. представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Після усунення позивачем недоліків позову, відповідно до ухвали від 18.04.2018, суд поновив позивачу строк звернення до суду і відкрив провадження за правилами спрощеного провадження з викликом осіб в справі за позовом в якому позивач просить: 1) визнати протиправною бездіяльність міського відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, щодо не зняття арешту накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.04.2014 ВП №43017519; 2) скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.04.2014 ВП №43017519.

Вимоги позову обгрунтовує тим, що постановою державного виконавця від 28.04.2014 накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Вказує, що постановою від 29.09.2016 повернуто стягувачу виконавчий документ, однак арешт з майна не знято, чим порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження", а тому просить скасувати постанову про накладення арешту та визнати протиправною бездіяльність відповідача. Дотримання строків звернення до суду у Заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду пояснює тим, що 13.03.2018 на адвокатський запит було отримано лист начальника Кам"янець-Подільського міського відділу ДВС від 01.03.2018 за №14.8-32/5224 в додатках до якого знаходились копії постанов про відкриття провадження та про повернення виконавчого документу стягувачу, які позивач раніше не отримував, тому відповідно про них не знав, що є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, який просить поновити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, що вказані в позовній заяві. Додатково пояснив, що йому на час написання позову було не відомо про рішення Кам"янець-Подільського міськрайонного суду у справі №676/7114/15-ц, але воно, на його думку, також є підставою для задоволення цього адміністративного позову.

Відповідач надіслав суду докази супровідним листом №14.9-32/10550 від 24.04.2018 (стор. 68) і Заперечення на позовну заяву ОСОБА_2 за №14.8-32/10976 від 27.04.2018 в якому просить відмовити у задоволенні позову і вказує, що виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", а ст.50 цього закону не визначено зняття арешту з майна боржника в разі повернення виконавчого документу стягувачу без виконання. В ході виконання виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 22.09.2014 та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 31.07.2014, які ОСОБА_2 не сплатив. Кам"янець-Подільською ОДПІ повторно пред"явлено Виконавчий лист №2270/7735/12 від 09.04.2013, який видано Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Кам"янець-Подільської ОДПІ 87684,73 гривень податкового боргу у виконавчому провадженні №53490663, яке перебуває на виконанні ( стор. 98 - 99).

З'ясувавши обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази по справі, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №43017519 від 16.04.2014, державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2270/7735/12 виданого 09.04.2013 Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення податкового боргу в розмірі 87684,73 гривень (стор. 10).

Згідно з Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №43017519 від 28.04.2014 (далі - Постанова про арешт майна боржника від 28.04.2014), державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, 1966 року народження, в межах суми стягнення 87684,73 гривень (стор. 8).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №43017519 від 29.09.2016, державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції встановлено, що пошуки боржника виявилися безрезультатними, тому виконавчий документ - виконавчий лист №2270/7735/12, виданий 09.04.2013 Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення податкового боргу в розмірі 87684,73 гривень, повернуто стягувачу (стор. 9).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на час винесення спірної постанови) (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону № 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, зняття арешту у випадку закінчення виконавчого провадження передбачає в тому числі, стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, чого не було, а тому відповідно не має підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не зняття арешту накладеного Постановою про арешт майна боржника від 28.04.2014. Крім цього, потрібно враховувати, що відповідач прийняв рішення - Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №43017519 від 29.09.2016, з яким позивач міг не погодитись і реалізувати право на її оскарження, відповідно до ч.3 ст.48 Закону № 606-XIV.

Згідно з ч.3 ст.48 Закону № 606-XIV, про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1-4 ст. 57 Закону № 606-XIV визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, оскаржувана Постанова про арешт майна боржника від 28.04.2014 винесена відповідачем відповідно до вимог Закону № 606-XIV і вона могла бути оскаржена позивачем у 10-ти денний строк, що кореспондувалося з ст.181 КАС України в редакції, яка була чинною до 15.12.2017 року і відповідає вимогам ст. 287 КАС України, яка діє в даний час.

Відповідачем надано суду в тому числі Акт опису й арешту майна від 07.08.2014 і Акт державного виконавця від 07.08.2014, згідно яких описано арештоване майно боржника, який є позивачем у цій справі і передано на зберігання ОСОБА_2 це майно (автомобіль), що відповідно свідчить, що не пізніше 07.08.2014 позивач дізнався про Постанову про арешт майна боржника від 28.04.2014, однак до суду звернувся з позовом від 21.03.2018, що вказує на порушення строку звернення до суду і тягне наслідок визначений ст. 123 КАС України, адже пройшло більше 3-х років з дня коли він повинен був дізнатися про оскаржувану постанову та порушення своїх прав. Цей висновок суду підтверджує і рішення Кам"янець-Подільського міськрайонного суду від 15.02.2016 у справі №676/7114/15-ц в якій позивач був одним з відповідачів і подавав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову, адже цим рішенням суду визнано право власності за ОСОБА_4 право власності на 1/2 автомобіля і з 1/2 цього автомобіля знято арешт, накладеного постановою, яку оскаржує позивач, який є чоловіком ОСОБА_4

Про вищенаведені обставини і докази суду не було відомо на момент прийняття рішення про відкриття провадження у справі і поновлення строку звернення до суду, а нових об"єктивних доказів поважності причин пропущення позивачем строку звернення до суду не встановлено, тому наступає наслідок визначений ч.4 ст.123 КАС України. Цей висновок суду не спростовує пояснення представника позивача про те, що він дізнався про порушення права позивача від довірителя і з адвокатського запиту №4 від 13.02.2018 ( стор. 21), так як визначальним є час коли позивач ОСОБА_2 дізнався про порушення його права, що останній міг реалізувати на протязі десяти днів, як самостійно, так і з допомогою адвоката, але не через більше трьох років, без поважних причин цього. Також, потрібно враховувати, що рішення суду по Виконавчому листу по адміністративній справі №2270/7735/12 від 28.12.2012 року (стор. 100) перебуває на виконанні органу ДВС, про що свідчить Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №53490663 від 02.03.2017 (стор. 106) і залишились невиконаними Постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №43017519 від 31.07.2014 ( стор. 102) та Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №43017519 від 22.09.2014 ( стор. 103).

Відповідно до частин 1 - 2 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Частиною 1 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч.3 цієї статті, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.4 ст.123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду і не має поважних причин його пропуску, тому позовна заява ОСОБА_2 залишається без розгляду, з урахуванням обставин встановлених у суді, які перевірено доказами.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови - залишити без розгляду.

Копії постанови надати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 травня 2018 року о 9 год. 30 хв.

Головуючий суддя А.І. Петричкович