Справа № 679/422/18
Суддя: Стасюк Р. М.
Дата ухвалення: 2018-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/82/2018
Справа № 679/422/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Стасюка Р.М., за участю секретаря судового засідання Федорчук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2, що полягають у винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №638385 від 20.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП неправомірними та скасувати вказану постанову.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його визнано винним в тому, що 20.03.2018 року він керував транспортним засобом «Great Wall Safe», державний номерний знак «АА 6189 КХ» не маючи при собі; не предявивши посвідчення водія. Позивач з постановою не згодний та вважає, що вона є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки на вимогу поліцейського предявити посвідчення водія, він його предявив, посвідчення водія в руки поліцейського не передавав, оскільки такої вимоги не було.

Крім того, позивач посилається на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення відносно нього всупереч вимогам Закону була винесена інспектором на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, на думку позивача, призвело до порушення його процесуальних прав, а саме: можливості надання пояснень по суті правопорушення та зазначення свідків його невинуватості.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач інспектор СРПП Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху України, тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови. Крім того, пояснив, що позивач дійсно показав йому посвідчення водія, однак не передав для перевірки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою в справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором СРПП Нетішинського ВП Славутського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_2 серії БР №638385 від 20.03.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що останній 20.03.2018 року в м. Нетішин по вул.Будівельників керував автомобілем «Great Wall Safe», державний номерний знак «АА 6189 КХ», не маючи при собі; не предявивши посвідчення водія.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту ст.258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, в тому числі, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У цих випадках, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З системного аналізу вказаних норм видно, що протокол не складається у випадку вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 розділу ІІІ Інструкцї з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, на яке також послався позивач у своєму позові, дано офіційне тлумачення положенню ч.1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (ст.222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (ст.276 КУпАП). Наведеним вище Законом України №596-VІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті КУпАП, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що Законом №596-VІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Таким чином, доводи позивача та його представника про незаконність дій відповідача в частині винесення оскаржуваної постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними.

Разом з тим, ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії,.

За приписами ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає ОСОБА_3 України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи обєкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Так судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач 20.03.2018 року в м.Нетішин по вул.Будівельників керуючи автомобілем «Great Wall Safe», державний номерний знак «АА 6189 КХ» мав при собі посвідчення водія.

Однак, відповідач вказує, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не пред'явив для перевірки посвідчення водія.

Як вбачається з оскаржуваної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за те, що він не мав при собі; не пред'явив для перевірки посвідчення водія, однак будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 на вимогу поліцейського не передав для перевірки посвідчення водія оскаржувана постанова не містить, тобто звинувачення позивача за ч.1 ст. 126 КУпАП працівником поліції не конкретизовано.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах субєкт владних повноважень посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, а доказів вини позивача у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначені положенні норми закону та обставини, які були встановлені в ході розгляду справи суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: просп.Курчатова,11 АДРЕСА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, місцезнаходження: вул.Енергетиків, 4 м.Нетішин Хмельницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити частково.

Скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Нетішинського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 серії БР №638385 від 20.03.2018 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Р.М. Стасюк