Справа № 804/8547/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2018 рокусправа № 804/8547/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 (суддя Рябчук Олена Сергіївна, дата складання повного тексту 15.02.2018)

у справі № 804/8547/17

за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.09.2017 № та № , винесені Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 21.08.2015 по 30.06.2016 ФОП ОСОБА_2 перебувала на спрощеній системі оподаткування без реєстрації платником ПДВ, і лише з 01.07.2016 по 31.12.2016 - на загальній системі оподаткування. Тобто з 21.08.2015 по 30.06.2016 у позивача не виникало зобов'язання щодо реєстрації платником ПДВ, а відтак у Підприємця не виникало зобов'язання керуватися положенням п.181.1 ст.181 ПК України, про порушення яких зазначає відповідач.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018р. у справі № 804/8547/17 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом встановлено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність. Під час проведеної документальної виїзної перевірки, контролюючим органом виявлено численні порушення вимог податкового законодавства, які обумовлені, зокрема тим, що позивачем перевищено суму доходу за період 2015-2016 років та протиправно не здійснено перехід на сплату інших податків і зборів (не подано заяву про реєстрацію як платника ПДВ), у зв'язку з чим позивачем протиправно не подано звітності зі сплати ПДВ та відповідно не сплачено податкові зобов'язання з податку на додану вартість. Висновки акту перевірки слугували підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Дослідивши встановлені по справі обставини суд дійшов висновку, що обов'язковій реєстрації платником ПДВ підлягають особи, які протягом 12 календарних місяців мають сукупний дохід більше 1000000 грн. і з огляду на те, що протягом 12 місяців дохід позивача перевищував 1000000 грн., Підприємець мала зареєструватись платником ПДВ, проте доказів подібного звернення до контролюючого органу позивачем не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків податкового органу та правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Не погодившись з постановою суду, ФОП ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2018 р. у справі № 804/8547/17, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував, що позивач, будучи суб'єктом господарювання, яка застосовує другу групу спрощеної системи оподаткування, без реєстрації платником ПДВ, відповідно до вимог Податкового Кодексу України, повиннна мати сукупний дохід протягом року, що не перевищує 1500000 грн., суб'єкт що перебуває на третій групі - сукупний дохід не більше 5 000 000 грн., разом з тим, здійснюючи господарську діяльність позивач перебувала як на другій, так і на третій групі спрощеної системи оподаткування, не перевищуючи межі сукупного доходу, що зобов'язує здійснювати реєстрацію платником ПДВ. З огляду на викладене, підстав для нарахування податкового зобов'язання, контролюючий орган не мав.

ГУ ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, наполягаючи на тому, що позивач в силу ст.183 ПК України зобов'язана була ініціювати реєстрацію платника ПДВ, подавши відповідну реєстраційну заяву до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням, протягом 10-ти днів календарного місяця, в якому відбувся перехід, оскільки обсяг доходу ФОП ОСОБА_2 протягом останніх 12 календарних місяців до переходу на загальну систему оподаткування перевищував 1 000 000 грн.

Зазначені вище правові позиції підтримано представниками сторін в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 перебуває на обліку в Державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання податкового та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 18.08.2017 № 9369/04-36-13-05/НОМЕР_3 (а. с.19-52).

Згідно з висновками даного акту перевіркою, зокрема, встановлено порушення Підприємцем:

- п.187.1 ст.187 ПК України, внаслідок якого Підприємцем не нараховане та не сплачене до бюджету податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 148 537 грн. у т. ч: за липень 2016 р. - 37 083,40 грн., серпень 2016 р. - 23 478,40 грн., вересень 2016 р. - 45 888 грн., - жовтень 2016р. - 36 660 грн.. листопад 2016 р. - 2 200 грн., грудень 2016 р. - 3 227,20 грн.;

- п.49.1, п.49.2, п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України, яке полягає у тому, що Підприємець не надав до податкового органу декларації з ПДВ за липень-грудень 2016 р.

11.09.2017 на підставі даного акту перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким Підприємцю за порушення п.187.1 ст.187 ПК України визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 185 670 грн., з яких: 148 536 грн. - за основним платежем та 37134 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а. с.13);

- № , яким до Підприємця за порушення п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України застосовано штрафні санкції у розмірі 850 грн. (а. с.14).

ФОП ОСОБА_2, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення відповідача неправомірними, звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав:

Як зазначає в акті перевірки відповідач і не спростовує позивач, протягом перевіреного періоду з 21.08.2015 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_2 зареєстрована за наступними системами оподаткування:

21.08.2015-31.08.2015 - загальна система оподаткування, обсяг доходу - 0,00 грн.

01.09.2015-31.03.2016 - друга група спрощеної системи оподаткування, обсяг доходу - 1 938 359,34 грн.

01.04-2016-30.06.2016 - третя група спрощеної системи оподаткування, обсяг доходу -1 407 628,28 грн.;

01.07.2016-31.12.2016 - загальна система оподаткування, обсяг доходу - 785 833,44 грн.

За позицією відповідача, підтриманою судом першої інстанції, враховуючи, що обсяг доходу ФОП ОСОБА_2 протягом останніх 12 календарних місяців до переходу на загальну систему оподаткування перевищував 1 000 000 грн., позивач зобов'язана була в силу приписів п.181.1 ст.181 ПК України подати до ДПІ в АНД районі м.Дніпра заяву та зареєструватись платником податку на додану вартість не пізніше 10.07.2016 (ст.183 ПК України), а також подавати до податкового органу податкову звітність з ПДВ за липень-грудень 2016 р.

ФОП ОСОБА_2, в свою чергу, не спростовує факту неподання Підприємцем заяви про реєстрацію платником ПДВ, а також неподання до податкового органу податкової звітності з ПДВ, зазначаючи, що підстави для такого подання відсутні з огляду на положення п.181 ст.181 ПК України, а також враховуючи те, що коли Підприємець перебувала на другій групі спрощеної системи оподаткування, обсяг її доходу склав: за 2015 р. - 1094020,34 грн., за 2016р. (з 01.01.2016 по 31.03.2016) - 844 339 грн.

За приписами ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ст.308 КАС України, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

У п.36.1 ст.36 ПК України визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до п.49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За приписами п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України платник податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Разом з тим, у відповідності до п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже, платник певного податку має подавати у певні строки податкову звітність з такого податку і неподання цієї звітності тягне за собою накладення штрафу.

За визначенням п.291.2 ст.291 ПК України (тут і надалі - в редакції перевіреного періоду) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За положеннями п.291.4 ст.291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

2) друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

3) третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Тобто для перебування на спрощеній системі оподаткування обсяг доходу фізичних осіб-підприємців протягом календарного року не має перевищувати 1500000 грн. (друга група), 5000000 грн. (третя група).

Положеннями Податкового кодексу України передбачається можливість обов'язкової та добровільної реєстрації особи в якості платника ПДВ.

Так, у п.183.1 ст.183 ПК України встановлено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (п.183.2 ст.183 ПК України).

При цьому у відповідності до абз.1 п.183.4 ст.183 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

За приписами п.183.10 ст.183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

В свою чергу, у ст.181 ПК України наведені вимоги щодо обов'язкової реєстрації особи в якості платника ПДВ.

Так, згідно з п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої-третьої групи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що обов'язковій реєстрації платниками ПДВ підлягають особи, у яких загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, що особи, які являються платником єдиного податку першої-третьої групи, не підлягають обов'язковій реєстрації платниками ПДВ.

З вищенаведених обставин справи вбачається, що з вересня 2015 р. по червень 2016 р. включно позивач була платником єдиного податку другої та третьої групи, і доказів, того, що обсяг її доходу перевищував встановлені у п.п.2, 3 п.291.4 ст.291 ПК України розміри, матеріали справи не містять, а відтак хибною є підтримана судом першої інстанції позиція відповідача про те, що ФОП ОСОБА_2 являлась особою, яка підлягає обов'язковій реєстрації платником ПДВ.

Невраховані обставини як відповідачем так і судом першої інстанції свідчать про відсутність законних підстав для донарахування Підприємцю у зв'язку не реєстрацією платником ПДВ грошового зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 148 537 грн. за липень-грудень 2016 р. та для застосування штрафних санкцій у загальному розмірі 850 грн. за не подачу Підприємцем до податкового органу декларації з ПДВ за вказані періоди.

За таких обставин колегія суддів вважає спірні податкові повідомлення-рішення від 11.09.2017 № , та № протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Стаття 317 КАС України визначає підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Так, згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі досліджені обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого оскаржене судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_2

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 р. у справі № 804/8547/17 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 р. у справі № 804/8547/17 - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС в Дніпропетровській області № від 11.09.2017 р., та № від 11.09.2017 р.

Судові витрати позивача по справі стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко