Справа № 817/621/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2018 року м. Рівне №817/621/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області
про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області (далі відповідач), в якому просила суд стягнути із відповідача на її користь 1991,15 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем ОСОБА_2 районною державною адміністрацією, в супереч нормам законодавства про оплату праці, заробітна плата з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 на загальну суму 34925,31 грн. не виплачувалася, а тому, відповідно до рішення суду від 01.11.2017 у справі №817/1222/17 стягнуто з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 зазначені суми не отриманого доходу. Таким чином, з врахуванням положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, у позивача є право стягнути із відповідача на її користь 1991,15 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати. З підстав, наведених в позовній заяві, позивач просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, на адресу суду позивачка подала клопотання про розгляд вказаної справи за її відсутності.

У встановлений судом строк, відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, компенсація в сумі 524,86 грн. не стягується, на такий вид грошового доходу як матеріальна допомога на оздоровлення, так як вказана допомога не входить до структури заробітної плати. Таким чином, позивачем обраховано суму компенсації за втрату частини заробітної плати, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати без дотримання Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». А тому, відповідач просив відмовити у задоволені позову повністю, за безпідставністю. Крім того, просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

Ухвалою суду від 18.04.2018 вирішено розгляд справи № 817/621/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати, провести у письмовому провадженні.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2017, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі №817/81/17 залишено без змін, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу у справах сімї та молоді ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області з 14.01.2017. Стягнуто із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.01.2017 по 20.06.2017 в сумі 43550,84 грн.(а.с.5-8).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 у справі № 817/1222/17 залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 включно - 15671,04грн.; по оплаті за час щорічної основної та додаткової відпусток 11418,75грн.; суму матеріальної допомоги на оздоровлення 7835,52 грн. (а.с.9-14).

Як зазначає позивачка у позовній заяві, сума компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати:

- заробітної плати за відпрацьований період із 17.07.2017 по 30.07.2017 у розмірі 3731,20 грн., яка підлягала виплаті у липні 2017 року, була виплачена у лютому 2018 року, становить 250 грн.= 3731,20грн. х 6,7/100, де 6,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати у розмірі 11418,75 грн. по оплаті щорічної основної та додаткової відпусток, яка підлягала виплаті у липні 2017року, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 765,06 грн.= 11418,75грн. х 6,7/100, де 6,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати у розмірі 7835,52 грн. по оплаті грошової допомоги (матеріальної допомоги на оздоровлення), яка підлягала виплаті у липні 2017 року, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 524,98 грн.= 7835,52 грн. х 6,7/100, де 6,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати у розмірі 7835,52 грн. за жовтень 2017 року у розмірі 7835,52 грн., яка підлягала виплаті у жовтні 2017, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 266,41 грн.= 7835,52грн. х 3,4/100, де 3,4 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати за вересень 2017 року у розмірі 3731,20 грн., яка підлягала виплаті у вересні 2017, але була виплачена у лютому 2018 року, становить 175,37 грн.= 3731,20 грн. х 4,7/100, де 4,7 - індекс споживчих цін;

- заробітної плати за один день листопада 2017 року у розмірі 373,12 грн., яка підлягала виплаті у листопаді 2017 року, але виплачена у лютому 2018 року, становить 9,33 грн.= 373,12грн. х 2,5/100, де 2,5 - індекс споживчих цін.

Таким чином, на думку позивачки ОСОБА_1, загальна сума компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 1991,15 грн.

Як підтверджуються копією виписки з банку, грошові кошти з виплати заробітної плати у сумі 34925,31 грн., 20.02.2018 надійшли на рахунок позивачки ОСОБА_1, що не заперечувалося сторонами (а.с.16).

З огляду на наведене, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення із відповідача на її користь 1991,15 грн. компенсації за втрату частини заробітної плати, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР(далі закон України від 24.03.1995 №108/95-ВР), заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У ст. 34 цього Закону передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Так, відповідальність роботодавця за порушення строків виплати заробітної плати у вигляді нарахування та виплати працівникам компенсації втрати частини заробітної плати визначена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон України від 19.10.2000 №2050-ІІІ), а також розробленим з метою реалізації цього Закону - Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок).

А саме, у статтях 1, 2 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

А згідно статті 3 Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Подібні положення також містяться у Порядку.

А саме, п. 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

З аналізу норм Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Так, судом встановлено, що відповідачем було нараховано заробітну плату та інші доходи на користь ОСОБА_1 за період з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 на виконання рішення суду лише у січні 2018 року.

Тобто, коли сума доходу нарахована відповідно до рішення суду, то підстава для виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати виникає у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів.

З аналізу судового рішення у справі № 817/1222/17 про стягнення заробітної плати, встановлено не нарахування та невиплату ОСОБА_1 заробітної плати з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 на загальну суму 34925,31грн., на момент судового розгляду зазначеної справи.

Вказане рішення, відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду, набрало законної сили 24.01.2018.

Тобто у даному випадку, рішенням суду підтверджено обовязок відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належну їй заробітну плату з 24.01.2018.

ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Рівненської області виплачені грошові доходи 20.02.2018, які надійшли на рахунок позивачки ОСОБА_1 у сумі 34925,31 грн., на виконання рішення суду від 01.11.2017 у справі № 817/1222/17, яке 24.01.2018 набрало законної сили.

Тобто, рішення суду, що 24.01.2018 набрало законної сили, про стягнення грошових коштів є виконане 20.02.2018, з дня зарахування коштів на рахунок позивачки.

Так, згідно із вимог вищенаведеного законодавства, суд звертає увагу, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Отже, з аналізу наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що підставою для виплати компенсації ОСОБА_1 є затримка на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів згідно рішення суду.

Оскільки доходи були нараховані відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили 24.01.2018, то з цього часу необхідно обраховувати строк затримки виплати доходу, на який повинна нараховуватися сума компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи затримка виплати грошових доходів позивачки склала менше одного місяця, а тому підстави для стягнення з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області компенсації за втрату частини доходу, у звязку із порушенням строків виплати заробітної плати за періоди з 17.07.2017 по 30.07.2017 та з 16.09.2017 по 01.11.2017 у суду відсутні.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача необґрунтовані.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні поданого позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для застосування ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 травня 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.