Справа № 813/354/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/354/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Телиці О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, висновку та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати п.2 рішення, викладеного в протоколі №12 засідання комісії по розгляду оформлення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 25.10.2017 року, про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги на виконання постанови Галицького районного суду м.Львова №461/670/17 від 21.03.2017 року, складений на підставі матеріалів працівника поліції та на підставі протоколу №12 від 25.10.2017 року, затверджений заступником начальника ГУНП у Львівській області Бакаєм Т.М., відповідно до якого ОСОБА_1 було відмовлено в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області належним чином підготувати (оформити) та подати до Міністерства внутрішніх справ України у встановлений законом строк висновок щодо виплати грошової допомоги та всі необхідні документи, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, щодо призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням йому ІІІ-ої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області подати звіт про виконання судового рішення у десятиденний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він, маючи право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід ІІІ групи у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, вважає неправомірною відмову ГУ Національної поліції у Львівській області у призначенні та виплаті йому допомоги, визначеної судовим рішенням.

Ухвалою суду від 30 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у даній адміністративній справі.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві й просив суду позов задовольнити повністю.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Окрім того, відзиву на позовну заяву відповідач у встановлені строки до суду також не подав.

Суд, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1993 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та довідкою про проходження служби.

З огляду на набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію», наказом Головного управління МВС України у Львівській області №861 о/с від 06.11.2015 року, з 06.11.2015 року позивач був звільнений з органів внутрішніх справ, у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші центральні органи виконавчої влади. Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №45 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_1 з 07.11.2015 року прийнятий на посаду заступника начальника Залізничного відділу поліції - начальника відділу кримінальної поліції ГУНП у Львівській області із присвоєнням спеціального звання - підполковника поліції.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №96 о/с від 28.03.2016 року, підполковника поліції ОСОБА_1, заступника начальника Залізничного відділу поліції - начальника відділу кримінальної поліції ГУНП у Львівській області звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» /через хворобу/, з 30.03.2016 року.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №30 від 02.03.2016 року, виданого Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 11.05.2016 року, серія 12 ААА №352010, позивачу до 01.05.2017 року встановлено третю групу інвалідності від захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

З довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА №000783 від 11.05.2016 року вбачається, що у позивача ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить - 60%.

У подальшому, позивач звернувся до ГУ Національної поліції у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням йому третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Враховуючи те, що відповідачем не було вжито заходів щодо виплати відповідної допомоги, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Так, постановою Галицького районного суду м.Львова від 21.03.2017 року у справі №461/670/17 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання призначити одноразову грошову допомогу було повністю задоволено позов ОСОБА_1, а саме: визнано протиправними дії ГУ Національної поліції у Львівській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 разом із доданими до неї документами стосовно призначення, нарахування та виплати йому грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи та неприйняття рішення по вказаній заяві та доданих до неї документах в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою КМ України №850 від 21.10.2015 року; - зобов'язано ГУ Національної поліції у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 разом із доданими до неї документами стосовно призначення, нарахування та виплати йому грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи та неприйняття рішення по вказаній заяві та доданих до неї документах в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою КМ України №850 від 21.10.2015 року. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили.

На виконання судового рішення, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та вчинялися відповідні дії щодо виконання відповідачем виконавчого документа.

Тож, на виконання постанови Галицького районного суду м.Львова від 21.03.2017 року, на підставі подання ОСОБА_1 матеріалів і протоколу №12 від 25.10.2017 року ГУНП України у Львівській області 25.10.2017 року був складений висновок про призначення одноразової грошової допомоги, яким відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому Постановою КМ України №850 від 21.10.2015 року.

Не погоджуючись з діями ГУНП в Львівській області, ОСОБА_1 звернувся до суду, оскільки вважає, що відповідач діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством.

Суд приймає до уваги, що Галицьким районним судом м.Львова уже досліджувалось питання щодо права на отримання позивачем одноразової грошової допомоги у визначених розмірах, а відтак, такі обставини є встановленими та доведеними і в силу ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» №565-XII від 20 грудня 1990 року (чинного на час захворювання позивача) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12 травня 2007 року затвердив «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції».

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року затверджений «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», що додаються, та установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707.

Виплата одноразової допомоги у розмірі, передбаченому ст.23 Закону України «Про міліцію» має відбуватись в порядку та на умовах, встановлених «Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 зазначеного вище Порядку та умов №850 від 21 жовтня 2015 року, останні визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку №850 від 21 жовтня 2015 року передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 від 21 жовтня 2015 року, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Як згадувалось вище, ОСОБА_1 11.05.2016 року встановлено ІІІ-групу інвалідності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02 липня 2015 року. З прийняттям зазначеного Закону втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Згідно з п.3 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі визначення поліцейському інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання службових обов'язків під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежні суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до ч.2 ст.97 вищевказаного Закону, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (п.15) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, що також було досліджено Галицьким районним судом м.Львова, а відмова відповідачів у виплаті зазначеної допомоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до п.8 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого)працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», відповідач мав подати до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи позивача, зазначені у п.7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

При цьому, суд, позитивно оцінюючи доводи позивача, зазначає, що відповідач не вправі приймати рішення, оскільки Порядком та умовами визначено повноваження по прийняттю рішень - МВС України. Водночас, ГУ НП у Львівській області зобов'язане надіслати висновок щодо можливості проведення виплати одноразової грошової допомоги, згідно заяви позивача, до МВС України.

Тож, враховуючи наведене вище, а також те, що позивач звертався до ГУНП у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в порядку, визначеному наказом МВС України від 11 січня 2016 року №4, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію».

Конституційний суд України, в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3 рп/203 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Тобто, належним захистом порушеного права позивача, у даному випадку, є зобов'язання відповідача забезпечити розгляд питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової допомоги, у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, із врахуванням належної процедури.

Щодо вимоги про скасування п.2 рішення відповідача, викладеного у протоколі засідання суд зазначає наступне.

Статтею 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи.

Так, згідно з п.2 ч.2 вказаної статті КАС України, в разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень і не передбачає прийняття рішення про скасування актів суб'єкта владних повноважень, що не є рішеннями за правовою природою.

Юридичною формою рішення державного чи іншого органу є виданий ним акт (офіційний письмовий документ), що породжує певні правові наслідки та спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Оскільки оскаржуваний протокол не є рішенням, яке би впливало на права позивача, врахувавши завдання адміністративного суду, згідно з вимогами КАС України, щодо захисту саме від порушень суб'єкта владних повноважень у сфері їх владної управлінської діяльності, тому не підлягає скасуванню у цілому та в частині.

Оскільки вимога позивача щодо скасування висновку за наслідками складеного протоколу є пов'язаною із вимогою щодо протиправності дій відповідача, тому така залишається без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, шляхом подання звіту суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов'язків згідно з судовим рішенням та можливості суб'єкта владних повноважень їх виконати.

Поряд з тим, позивач не зазначив жодних обставин, які б вказували, що відповідач уникатиме виконання рішення та причини, які б свідчили про необхідність для ухвалення рішення в даній справі щодо подання звіту про виконання судового рішення. Більш того, суд зауважує, що дане питання регулюється ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов'язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування заходів впливу до правопорушника.

Таким чином, суд вважає безпідставним та необґрунтованим клопотання позивача щодо здійснення контролю за виконанням судового рішення, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Щодо судових витрат, то судом питання щодо їх розподілу в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору й ним, як і відповідачем не понесено судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області належним чином підготувати (оформити) та подати до Міністерства внутрішніх справ України у встановлений законом строк висновок щодо виплати грошової допомоги та всі необхідні документи, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, щодо призначення та виплати грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням йому ІІІ-ої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року для прийняття рішення про виплату чи відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №850.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування п.2 рішення, викладеного в протоколі №12 засідання комісії по розгляду оформлення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 25.10.2017 року, про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІІ-ої групи в порядку, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року та про визнання протиправним і скасування висновку Головного управління Національної поліції у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги на виконання постанови Галицького районного суду м.Львова №461/670/17 від 21.03.2017 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 травня 2018 року.