Справа № 804/1403/17
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Справа № 804/1403/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
за участі:
Представника позивача Представника відповідача Представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №804/1403/17 за позовом заступника прокурора Херсонської області до Фермерського господарства "ОСОБА_6І." за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення плати,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2017р. заступник прокурора Херсонської області (звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фермерського господарства "ОСОБА_6І." за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Чорноморського Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки із позовними вимогами про стягнення з Фермерського господарства "ОСОБА_6І." плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 36 577, 80 грн.

Справі присвоєно єдиний унікальний номер №804/1403/17.

Ухвалою суду (головуючий суддя Гончарова І.А.) від 27.02.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/1403/17 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 28.03.2017р. провадження в адміністративній справі №804/1403/17 зупинено до 25.04.2017р.

25.04.2017р. провадження у справі поновлено та у судовому засіданні ухвалено зупинити провадження в адміністративній справі №804/1403/17 до 25.05.2017р.

25.05.2017р. адміністративну справу №804/1403/17 знято розгляду у звязку з перебуванням судді (головуюча суддя Гончарова І.А.) на лікарняному, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою секретаря судового засідання Гелетій М.Т.

13.06.2017р. провадження у справі поновлено та у судовому засіданні ухвалено зупинити провадження в адміністративній справі №804/1403/17 до 27.07.2017р.

27.07.2017р. провадження у справі поновлено та у судовому засіданні ухвалено зупинити провадження в адміністративній справі №804/1403/17 до 27.09.2017р.

27.09.2017р. провадження у справі поновлено та у судовому засіданні ухвалено зупинити провадження в адміністративній справі №804/1403/17 до 16.11.2017р.

15.11.2017р. та 21.11.2017р. засобами електронного звязку позивачем направлено до суду заяви про уточнення позовних вимог, згідно яких прокуратура Херсонської області просить суд стягнути з Фермерського господарства "ОСОБА_6І." () плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 36 577, 80 грн. в дохід Державного бюджету України (отримувач - УК у м.Херсон, р/р №0002 в ГУ ДКСУ у Херсонській області, МФО 852010, ).

У зв'язку з повторним автоматизованим перерозподілом адміністративна справа №804/1403/17 була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

22.12.2017р. суд (головуючий суддя Барановський Р.А.) ухвалив прийняти до розгляду адміністративну справу №804/1403/17 та здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначено на 22.01.2018р. о 11:00 год.

Усною ухвалою, проголошеною у судовому засіданні від 22.01.2018р., суд ухвалив замінити первинну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача по справі №804/1403/17 із Чорноморського Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки на Державну службу України з безпеки на транспорті, у звязку з чим суд ухвалив відкласти розгляд справи до 29.01.2018р. о 13:00 год.

У судових засіданнях від 22.01.2018р. та від 29.01.2018р. представник позивача позов підтримала і надала пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадовими особами Чорноморського Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки 01.09.2016р. проведено габаритно-ваговий контроль належного відповідачу транспортного засобу встановлено перевищення нормативних вагових параметрів, що зафіксовано в актах №00000644 і №006177 та довідці про результати габаритно-вагового контролю від 01.09.2016р., чим відповідачем було порушено приписи Правил дорожнього руху України. На підставі встановленого порушення законодавства відповідачу здійснено розрахунок плати за проїзд в сумі 1260, 00 євро, що еквівалентно 36 577, 80 грн. згідно офіційного курсу Національного банку України станом на день проведення розрахунку. При цьому, позивач зауважив, що результати габаритно-вагового контролю та відповідний розрахунок плати за проїзд відповідачем не оскаржувались у встановленому законом порядку. Позивач зазначив, що відповідні кошти Фермерським господарством «ОСОБА_6І.» у добровільному порядку не сплачено, у звязку з чим визначена територіальним органом Укртрансбезпеки плата за проїзд згідно розрахунку №435 від 01.09.2016р. підлягає примусовому стягненню.

У судових засіданнях від 22.01.2018р. та від 29.01.2018р. представник Державної служби України з безпеки на транспорті позов підтримала і надала усні пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

У судових засіданнях від 22.01.2018р. та від 29.01.2018р. представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у запереченнях на позов та письмових поясненнях.

Відповідач аргументує свою позицію тим, що висновки акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт та акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 01.09.2016р., та складений на їх підставі розрахунок плати за проїзд є необґрунтованими, необєктивними та не відповідають фактичним обставинам й суперечать чинному законодавству. Так, відповідач зазначає, що в основу вказаного розрахунку покладена відстань 500 км, однак з відкритої інформації мережі Інтернет відстань пройдена водієм з пункту А до пункту Б становить 351 км, однак жодний нормативно-правовий акт, який би встановлював механізм визначення відстані перевезень для застосування при здійсненні розрахунку відсутній, тому, на думку відповідача та за твердженням водія, дана величина є недостовірною, оскільки визначена субєктом контролю на власний розсуд. Крім того, відповідач зауважує, що дані контролю та спірного розрахунку не містять будь-яких характеристик в частині вимірювального і зважувального обладнання, а водія не повідомлено про назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль, у звязку з чим позивачем не доведено, що заходи відповідного контролю проводились на технічному приладі, який пройшов повірку, має відповідне свідоцтво та придатний до застосування. Отже, відповідач вважає, що перевищення транспортним засобом відповідача нормативних вагових параметрів не доведено належними доказами. Також відповідач зауважує, що належний йому транспортний засіб не затримувався для усунення порушень габаритно-вагових параметрів, що за твердженням відповідача є додатковим свідченням відсутності належного здійснення габаритно-вагового контролю.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2016р. старшим державним інспектором Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_7 в ході здійснення контролю на автодорозі А/ДМ-14 (Одеса-Мелітополь-Новоазовськ) зупинено автомобіль (тягач) марки MAN TGX 26.440 (державний номерний знак НОМЕР_1) із причіпом (напівпричіпом) марки KRONE ADP (державний номерний знак НОМЕР_2), які згідно свідоцтва про реєстрацію серії CXO №027217 належить Фермерському господарству «ОСОБА_6І.» (далі - ФГ «ОСОБА_6І.», відповідач; ; юридична адреса: 51263, Дніпропетровська область, с.Спаське, вул. Степова, 1) згідно Інформації Територіального сервісного центру №6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області Міністерства внутрішніх справ України (вих. №31/21/41-42 від 11.01.2017р.), що також не заперечувалось представником відповідача.

За результатами відповідного контролю уповноваженою особою Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено:

-акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №006177 від 01.09.2016р.

-довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.09.2016р.;

-акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за №0000644 від 01.09.2016р.

Водій належного ФГ «ОСОБА_6І.» транспортного засобу (ОСОБА_8Ф.) відмовився від підпису зазначених актів, про що посадовими особами Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено відповідні записи.

Зі змісту вищенаведених актів та довідки слідує, що при наданні послуг з перевезення вантажу (пшениця) згідно товарно-транспортної накладної (ТТН) №750568 від 31.08.2016р. (вантажовідправник - ФГ «ОСОБА_6І.» ) відповідне перевезення здійснювалось із перевищенням вагових обмежень, зокрема: загальна вага транспортного засобу складала 57, 450 т (при нормативно допустимих показниках навантаження: 44 т +2%) та навантаження на здвоєну другу вісь становило 23,35 т (при нормативно допустимих показниках навантаження на здвоєну вісь: 18 т +2%), чим порушено п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р.

Слід зауважити, що сторонами не заперечується факт відсутності у відповідача станом на 01.09.2016р. дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Внаслідок зафіксованих в акті №0000644 від 01.09.2016р. порушень старшим державним інспектором Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_7 складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за №435 від 01.09.2016р.

Відповідно до вищезазначеного розрахунку перевізника (ФГ «ОСОБА_6І.») зобовязано сплатити 1260, 00 євро (тобто 36 577, 80 грн. у відповідності до офіційного курсу національної валюти України до євро, встановленого Національним банком України станом на 01.09.2016р.).

Чорноморським Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки направлено на адресу ФГ «ОСОБА_6І.» лист (вих. №2166 від 01.12.2016р.) із пропозицією сплатити відповідну суму згідно доданого до цього листа примірника розрахунку №435 від 01.09.2016р. та примірника акта №0000644 від 01.09.2016р.

Даний лист відповідачем отримано 15.12.2016р. та направлено відповідь (вих. №124 від 14.12.2016р.), у якій з посиланням на відсутність правовідносин між ним та Чорноморським Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, ФГ «ОСОБА_6І.» відмовилось виконувати вимоги, наведені у листі за вих. №2166 від 01.12.2016р.

Станом на 27.01.2017р. ФГ «ОСОБА_6І.» не сплачено кошти в сумі 1260, 00 євро за розрахунок плати за проїзд №435 від 01.09.2016р., що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою начальника Чорноморського Міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ОСОБА_9 за вих. №253 від 27.01.2017р., а також не заперечується відповідачем.

Чинним законодавством України не передбачено право звернення Укртрансбезпекою та її територіальними органами із позовами про стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

В свою чергу несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави, та є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Згідно зі ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За змістом ч.4 ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України - прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

У зв'язку із відсутністю органу, уповноваженого, відповідно до вимог чинного законодавства, звертатися до суду з позовом про примусове стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, дана позовна заява подана заступником прокурора, який виступає як позивач.

З огляду на вищенаведене заступник прокурора Херсонської області звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про автомобільні дороги" №2862-IV від 08.09.2005р., Законом України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993р., Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001р., Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007р., Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. та Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001р.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно пункту 4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відповідно до підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого:

-державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

-габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

-у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення №103).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що Укртрансбезпека, як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогам, регламентується Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р. (далі -Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління (п. 3 Порядку №1567 ).

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, ватові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, процедура здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок № 879).

Так, в розумінні підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Підпунктом 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013р. та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.02.2014р. за №215/24992, передбачено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до п. 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 21 Порядку № 879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно пункту 26 Порядку № 879, кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Пунктом 27 Порядку № 879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно ст. 29 Бюджетного кодексу України - плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, належить до доходів загального фонду Державного бюджету України.

За таких обставин визначена плата за проїзд, неоскаржена та несплачена перевізником у встановлені чинним законодавством України строки набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Так, беручи до уваги пункт 1 Положення, Закон України «Про автомобільний транспорт» та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року (далі - Правила №30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В свою чергу, із положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (у редакції чинній станом на 01.09.2016р.), випливає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізичних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Відповідно до п. 2, 3. Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 р. (далі - Правила), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху; транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Із положень пункту 4 Правил №30 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" .

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10- 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції (пункт 31.1 Порядку №879 ).

Згідно пункту 26 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Положеннями пункту 27 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п.28 Порядку №879).

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який справляється у випадку здійснення перевезення великогабаритним транспортним засобом з перевищенням загальної маси, визначеної законодавцем.

В свою чергу, пунктом 37 Порядку №879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналіз вищевикладених норм законодавства, а також інших підзаконних нормативно-правових актів про автомобільний транспорт, дає підстави вважати, що право на стягнення Уктрансінспекцією та її територіальними підрозділами плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб'єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.ст.73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, під час здійснення територіальним органом Укртрансбезпеки габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача було встановлено перевищення нормативно допустимої маси транспортного засобу, рух якого дозволяється без отримання спеціального дозволу.

Судом встановлено, що показник відстані (500 км) згідно ОСОБА_6 №0000644 від 01.09.2016р., що був покладений в основу розрахунку плати за проїзд, сформовано на підставі даних електронної карти «Електронна бізнес-карта. Україна автодорожня», спираючись на відомості щодо пункту навантаження (с.Спаське, Новомосковський район, Дніпропетровська область) та пункту розвантаження (м.Миколаїв, Миколаївська область), які відображені у виписаній ФГ «ОСОБА_6І.» товарно-транспортній накладній №750568 від 31.08.2016р.

При цьому законодавство не містить приписів щодо обовязковості використання Укртрансбезпекою під час розрахування плати за проїзд автодорогами загального користування великоваговим транспортним засобом конкретного електронного ресурсу, що

Перевезення відповідачем пшениці (маса брутто - 60, 800 т) підтверджується наявною у матеріалах справи копією товарно-транспортної накладної №750568 від 31.08.2016р., однак будь-яких інших доказів, окрім тих що є в матеріалах справи, на підтвердження фактичної ваги вантажу, відповідачем не надано.

Стосовно вагового комплексу Чорноморського Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки зазначило, що розміщені у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-14 «Одеса-Мілітополь-Новоазовськ» км 203+500 автомобільні ваги пройшли метрологічну атестацію та періодичну повірку, що підтверджується наданим до суду завіреними копіями:

-Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №75/М від 26.04.2017р., складеного щодо «Ваги автомобільні тензометрічні повісного зважування САВПВ-20» зав. №0001 про відповідність даного засобу вимірювання вимогам ДСТУ EN45501:2007;

-Паспорту серії САВПВ-20.00.00.000 ПС від 2010 року, виписаного щодо стаціонарних автомобільних ваг повісного зважування;

-Листа Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за вих. №1953-04/04 від 07.11.2012р., у якому зазначено, що ваги автомобільні тензометричні повісного зважування мод. САВПВ-20 зав. №0001 пройшли у даному підприємстві метрологічну атестацію 14.05.2010р.

Також, Чорноморське Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, посилаючись на приписи ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зауважило, що повноваження по тимчасовій затримці транспортного засобу належать виключно до компетенції уповноваженого підрозділу, який забезпечує безпеку дорожнього руху, в той час як територіальні органи Укртрансбезпеки такими повноваженнями не наділені.

Вищенаведені твердження відображені у наявних у матеріалах справи листах Чорноморського Міжрегіональне управління Укртрансбезпеки за вих.№1198 від 13.04.2017р. та за вих.№3176 від 25.07.2017р. та жодними чином не спростовані відповідачем.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення суми, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення суми у судовому порядку, встановлення факту їх сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту.

При цьому, питання правомірності застосування та здійснення розрахунку не може бути предметом доказування, оскільки цей розрахунок суб'єкта владних повноважень, не є предметом позову у даній справі, а отже, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Суд звертає увагу, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0160904 від 16.06.2017 року не є предметом спору в даній справі, відповідно, не є предметом оцінювання, оскільки предметом розгляду у даній справі є стягнення плати за проїзд в державний бюджет,

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №435 від 01.09.2016 р. було направлено Чорноморським Міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки разом із супровідним листом за вих. №2166 від 01.12.2016р. на адресу ФГ «ОСОБА_6І.» та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи, таких розрахунок отриманий відповідачем 15.12.2016р.

При цьому, як зазначалось вище, із завдань Укртранбезпеки випливає право на стягнення плати за проїзд, а також, що дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

ФГ «ОСОБА_6І.» не надано суду доказів щодо оскарження у встановленому законодавством порядку а ні результати вимірів, а ні дій територіального органу Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю або оскарження розрахунку плати за проїзд №435 від 01.09.2016 р. (зокрема, доказів визнання протиправними та скасування).

За таких обставин вказаний розрахунок є чинним і підлягає виконанню, тому посилання ФГ «ОСОБА_6І.» на неправомірність такого розрахунку через відсутність з його боку факту перевищення маси транспортного засобу є необґрунтованими.

Таким чином, визначена відповідачем плата за проїзд, неоскаржена та несплачена перевізником-власником транспортних засобів у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України.

Враховуючи, що відповідачем плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в добровільному порядку не сплачено, суд доходить висновку про наявність підстав для її стягнення.

У відповідності до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. (ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, суд вважає правомірним стягнення з Фермерського господарства "ОСОБА_6І." () плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 36 577, 80 грн.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності доказів остаточної сплати грошових зобов'язань, суд доходить висновку, що позов заступника прокурора Херсонської області до Фермерського господарства "ОСОБА_6І." за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення плати - підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Водночас, суд зазначає, що під час розгляду адміністративної справи №804/1403/17 позивач, як субєкт владних повноважень, не мав судових витрат, повязаних із залученням свідків та/ або проведенням експертиз, що виключає підстави для присудження таких витрат на користь позивача.

Отже, з огляду на відсутність відповідних витрат, понесених позивачем, сплачена прокуратурою Херсонської області сума судового збору у загальному розмірі 1600, 00 грн. (платіжне доручення №112 від 07.02.2017р.) позивачу з Державного бюджету України не повертається та не присуджується до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов заступника прокурора Херсонської області (місцезнаходження прокуратури Херсонської області: 73000, Херсонська область, м.Херсон, вул. Михайлівська, 33; ) до Фермерського господарства "ОСОБА_6І." (місцезнаходження: 51263, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Спаське, вул. Степова, 1; ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 01135, м.Київ, пр-т. Перемоги, 14; ) про стягнення плати - задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "ОСОБА_6І." () плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 36 577, 80 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сімдесят сім гривень вісімдесят копійок) в дохід Державного бюджету України (отримувач - УК у м.Херсон, р/р №0002 в ГУ ДКСУ у Херсонській області, МФО 852010, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 05 лютого 2018 року .

Суддя ОСОБА_1