Справа № 541/2459/17
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2459/17
Провадження № 2-а/541/12/2018
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання - Олешко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, треті особи: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Миргородського районного виробничого відділу Полтавської регіональної філії, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області в порядку адміністративного судочинства з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради від 20 квітня 2017 року № 16 «Про надання дозволу громадянам на розробку проекту відведення земельної ділянки».

В обгрунтування позову зазначив, відповідно до заповіту, складеному 23 лютого 2009 року ОСОБА_4, ним був успадкований будинок, який належав померлому ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: с.Шахворостівка Миргородського району, вул..Центральна (колишня Леніна), 8 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 жовтня 2009 року за реєстровим № 2302). Але залишилося майно ще не до успадковане ним це земельна ділянка та господарські будівлі за адресою с.Шахворостівка, вул.Центральна, 18. Це майно належало матері спадкодавця - ОСОБА_5. Тобто вона є власником господарських будівель що знаходяться на земельній ділянці за адресою: с.Шахворостівка, вул.Центральна, 18, відповідно до по господарської книги яка зберігається в ОСОБА_2 сільській раді.

Позивач мав намір оформляти те майно що залишилось недооформлене як спадкоємець, в звязку з чим звернувся в бюро технічної інвентаризації замовити технічну документацію щодо оформлення будинку та господарських будівель, але йому надали акт обстеження, в якому зазначено, що на подвірї за адресою с.ПІахворостівка, вул.Центральна, 18 знаходиться сарай «Б», та убиральня « В» та повідомили що майно за даною адресою не зареєстровано.

Сам будинок зруйнований в зв'язку з тим, що у 2007 році сталася пожежа і він став непридатний для проживання і подальше проживання в ньому власників цього будинку несло загрозу для життя. Тому сарай був переобладнаний під житло та використовувався як «времянка».

Слухавши радіо позивач дізнався, що у жовтні 2016 року був прийнятий закон щодо державної реєстрації нерухомого майна за померлими, що хоч майно і не зареєстровано за померлим але спадкові права оформляти можна у нотаріуса. Зібравши майже весь пакет документів він звернувся в ОСОБА_6 нотаріальну контору для переоформлення решти спадкового майна спадкодавця, але йому пояснили, що на господарські будівлі свідоцтво про право на спадщину не видається і рекомендували звернутися з заявами до ОСОБА_2 сільської ради з приводу оформлення подальшої передачі у приватну власність землі, на якій знаходяться вище згадані господарські будівлі.

Він звернувся з заявою на сесію ОСОБА_2 сільської ради з питанням щодо приватизації вище зазначених земельних ділянок. Та дізнався що нещодавно територіальною громадою с.ПІахворостівка було винесено рішення від 20 квітня 2017 року за №16 «Про надання дозволу громадянам на розробку проекту відведення земельної ділянки» вже іншій особі - ОСОБА_3.

Вважає вказане рішення протизаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що орган місцевого самоврядування не мав жодних підстав, передбачених законом та перевищив свої повноваження для прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,25 га громадянину ОСОБА_3, чим грубо порушив і продовжує порушувати його законні права та інтереси.

Посилаючись на ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 17, 18, 99, 105 КАС України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 13 листопада 2017 року відкрите провадження у даній справі (а.с.32).

Ухвалою суду від 11 грудня 2017 року до участі у справі залучено ОСОБА_3, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.44).

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (Закон України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII) відповідно до п.п.10 п. 1 розділу VII Перехідних положень якої справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ухвалою суду від 4 січня 2018 рокусправа розглядається за правилами загального позовного провадження (а.с.56).

Відповідач направив до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що земельна ділянка по вулиці Центральна (Леніна) №18 села Шахворостівка Миргородського району Полтавської області знаходилась в запасі сільської ради. В листопаді 2016 року до голови сільської ради звернувся ОСОБА_3 по питанню надання йому земельної ділянки в с.Шахворостівка вул.Центральна (Леніна) №18, оскільки він проживає в багатоквартирному будинку, а у нього в с.Шахворостівка проживає син біля якого він хотів би жити. На період 2016 року по ОСОБА_2 сільській раді був не розроблений і не затверджений генеральний план населеного пункту, що не давало змоги виділити дану земельну ділянку даному громадянину, про що було повідомлено ОСОБА_3, і рекомендовано йому звернутися з даним питанням в 2017 році з письмовою заявою, що він і зробив, подавши на розгляд сесії заяву від 28.02.2017р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в селі Шахворостівка , вул. Центральна 18, до якої додав копію паспорта, ідентифікаційного номеру та посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС.

На пленарному засіданні одинадцятої сесії 7 скликання від 20.04.2017 року рішенням №16 був наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд із земель запасу комунальної власності площею 0,25га яка розташована в селі Шахворостівка вул. Центральна 18, Миргородського району Полтавської області, громадянину ОСОБА_3.

29 березня 2017 року, під час розчистки земельної ділянки в с.Шахворостівка вул.Центральна (Леніна) 18, яка була дуже захаращена, повністю заросла кущами та чагарниками , до ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_1 і почав пред'являти претензії, що то його майно , а саме що дана земельна ділянка належить йому. При вирішенні даного питання позивач підтверджуючих документів на дану земельну ділянку не надав, але звернувся з письмовою заявою до сесії сільської ради про надання в оренду земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5, жительці села Шахворостівка, мотивуючи тим, що її син ОСОБА_4 зробив на нього заповіт і він є прямим спадкоємцем всього майна але не земельної ділянки, так як вона не була приватизована, яке на момент смерті належало ОСОБА_4, а отже і його матері ОСОБА_5.

При розгляді заяви ОСОБА_1 було зясовано, що на момент смерті 27.09.2008 року ОСОБА_5 проживала, була зареєстрована та була головою двору по вул. Центральній (Леніна), 8 в с. Шахворостівка. Через 5 місяців 9 березня 2009 року помер її син ОСОБА_4 і ОСОБА_1 вступив у спадщину по заповіту ОСОБА_4 В спадщину позивач отримав два паї (загальною площею 5,44га) та будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Центральній (Леніна) 8 в с.Шахворостівка, також ОСОБА_1 рішенням 28 сесії пятого скликання ОСОБА_2 сільської ради від 31 серпня 2010 року у зв'язку з успадкуванням будинку в с.Шахворостівка вул. Центральна(Леніна) 8 був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі в довгострокову оренду терміном на 49 років земельної ділянки яка знаходилась в користуванні померлого ОСОБА_4 загальною площею 0,32 га - з них для будівництва і обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд 0,25 га та 0,007га для ведення особистого селянського господарства які розташовані в с.Шахворостівка вул. Центральна(Леніна) 8 та надати відповідну технічну документацію із землеустрою після її виготовлення для затвердження та прийняття відповідного рішення сесії сільської ради.

Отже ОСОБА_1 успадкував все майно яке належало ОСОБА_4 як спадкоємцю майна своєї матері ОСОБА_5 в с.Шахворостівка вул. Центральна 8, де вона проживала на момент своєї смерті. Щоб не оформляти документи з землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки під житловим будинком по вул. Центральна(Леніна) 8 с.Шахворостівка, а приватизувати дану земельну ділянку він не мав права так як він використав своє право на приватизацію землі , він подарував будинок і господарські будівлі своєму племіннику ОСОБА_7, про що в погосподарській книзі зроблено відповідний запис, який і використав своє право на приватизацію земельної ділянки яка знаходиться в с.Шахворостівка вул.Центральна, 8 і приватизував земельні ділянки як для обслуговування жилого будинку так і для селянського господарства.

В звязку з цим на заяву ОСОБА_1 про надання в оренду земельної ділянки яка знаходиться в с.Шахворостівка вул. Центральна (Леніна), 8 сесія сільської ради прийняла рішення про відмову, про що ОСОБА_1 була надана відповідь №173 від 03.05.2017 року.

Позивач подав нову заяву, від 10.05.2017 року, де просив уже виділити йому земельну ділянку за адресою вул.Центральна, 18 с.Шахворостівка та стверджує ,що дана земельна ділянка належала ОСОБА_5, а ділянка по вул. Центральна, 8 належала ОСОБА_4

Відповідач зазначає, що земельні ділянки у ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_4 у власності ніколи не були, земельні ділянки належали сільській раді і дані громадяни користувались земельною ділянкою тільки на правах користування. Крім того, згідно з відповіддю ДКП «Миргородтехінвентарізація» за №471 від 16.05.2017 року, право власності на житловий будинок за адресою вул. Леніна (тепер Центральна) 18 в ДКП «Миргородтехінвентарізація» не зареєстровано, інвентаризація обєктів нерухомого майна не проводилась та технічна документація відсутня. ОСОБА_1 було повторно вих.№219 від 22.05.2017р надано розяснення щодо земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_5 на момент смерті по вул. Центральна буд 8 с.Шахворостівка, та земельної ділянки яка знаходиться в с.Шахворостівка вул. Центральна (Леніна) 18.

Також відповідач зазначив, що в Земельному Кодексі України не виділені якісь особливі верстви населення, щоб мали першочергове право для отримання земельної ділянки. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають одинакові права, кожен є громадянином України, кожен має посвідчення учасника ЧАЄС. ОСОБА_3 перший подав заяву до сесії сільської ради, підстав відмовляти йому не було і депутати сільської ради проголосували про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки. Якщо він не розробить документацію із землеустрою і не затвердить дану документацію на пленарному засіданні сесії сільської ради, депутати матимуть право виділити дану земельну ділянку другому будь якому громадянину, бажаючому взяти дану земельну ділянку під будівництво. Позивач претендує на «майно» померлої ОСОБА_5, яке знаходилось, як він стверджує, по вулиці Центральна 18 в с.Шахворостівка, яке належало як спадкоємцю після своєї матері ОСОБА_4 проте підтверджуючих документів, що по вулиці Центральна (Леніна) 18 взагалі був якийсь будинок він не надав. Згідно витягу з погосподарської книги за №1 номер обєкту погосподарського обліку 0007-5, по даній поштовій адресі вул. Центральна (Леніна) 18 об'єкт відноситься до категорії №5 - закинутий об'єкт, прізвище та ім'я власника, користувача не установлено, власник не установлений, даних про будинок немає, отже по адресі вул.Центральна(Леніна) 18 в с.Шахворостівка числиться тільки земельна ділянка, яка на той час знаходилась і по даний час знаходиться в комунальній власності сільської ради (а.с.69-74, 131).

Третя особа ОСОБА_3 направив до суду заперечення на позов, в яких зазначив, що рішення відповідача про надання йому земельної ділянки вважає законним та повідомив, що 28 лютого 2017 року він подав до ОСОБА_2 сільської ради заяву на виділення земельної ділянки, до якої додав копію, паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, копію посвідчення інваліда 2 групи, прирівняного до інвалідів війни. Розглянувши його заяву, сесія ОСОБА_2 сільської ради винесла рішення від 20.04.2017 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд із земель запасу комунальної власності площею 0,25га яка розташована в селі Шахворостівка вул. Центральна 18, Миргородського району Полтавської області. Як тільки був готовий генплан с.Шахворостівка, він подав документи в державний земельний кадастр. Щоб не гаяти часу він почав прибирати земельну ділянку, яка була в дуже занедбаному стані. Повирубував кущі, поприбирав буряни, вивіз сміття, яке накопичувалось роками, відремонтував зруйнований сарайчик розміром 3?5 метри для зберігання сільгоспінвентаря та встановив вбиральню. Після того як він привів ділянку у належний стан, прийшов ОСОБА_1 і повідомив, що він тут господар, а потім з лайкою і погрозами пішов з ділянки. В подальшому, коли його не було на ділянці, ОСОБА_1 регулярно туди навідувався, робив різну шкоду для того щоб він відмовився від ділянки, без його відома та згоди привіз туди інженера ДКП «Миргородтехінвентаризація», який зробив обстеження тимчасово встановлених ним сарайчика та вбиральні та видав ОСОБА_1 відповідний акт (а.с.104-107).

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8, що діє на підставі довіреності (а.с.134-135, 148) позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач пояснив, що він має першочергове право на користування спірною земельною ділянкою, оскільки на ній розташоване належне йому нерухоме майно, яке він успадкував.

Представники відповідача ОСОБА_2 сільський голова ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що діє на підставі довіреності (а.с.55) в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити за безпідставністю, врахувавши обставини, наведені у запереченнях на позов.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Третя особа Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Миргородського районного виробничого відділу Полтавської регіональної філії направило до суду клопотання в яких просило проводити судові засідання без його участі та при прийнятті рішення поклалося на розсуд суду (а.с.51, 116, 130).

З'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25га, розташованої в с.Шахворостівка, вул.Центральна, 18 (а.с.75, 108).

За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням одинадцятої сесії 7 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 20.04.2017 року №16 «Про надання дозволу громадянам на розробку проекту відведення земельної ділянки» був наданий дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд із земель запасу комунальної власності площею 0,25га яка розташована в селі Шахворостівка вул. Центральна 18, Миргородського району Полтавської області, та зобовязано ОСОБА_3 замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в землевпорядній організації яка має відповідну ліцензію. Розроблена документація із землеустрою підлягає затвердженню на засіданні сесії сільської ради (а.с.29, 80, 109).

На підставі цього рішення ОСОБА_3 звернувся до землевпорядної організації для виготовлення відповідної документації.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не мав права таким чином розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, оскільки він має право на користування нею як спадкоємець ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8, 14), яким належало майно, розташоване на спірній земельній ділянці (а.с.24), та право користування цією земельною ділянкою.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Також в Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На підставі цього положення Конституції України в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Таким чином, органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>».

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності розпорядження відповідачем земельною ділянкою, щодо відведення земельної ділянки у власність третій особі ОСОБА_3

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, а також правомірності надання іншій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 238, 241-243, 248, 256 КАС України, ст.ст.19, 140, 144 Конституції України, ст.122 ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_2 сільської ради від 20 квітня 2017 року за № 16 «Про надання дозволу громадянам на розробку проекту відведення земельної ділянки».

Розяснити позивачу, що зазначений спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_11