Справа № 527/639/18
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/639/18
провадження 2-а/527/27/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Олефір А.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Кириленка Костянтина Валерійовича, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 335000 від 24 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №335000 від 24 березня 2018 року.

В своєму позові позивач зазначив, що 24 березня 2018 року щодо нього інспектором Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Кириленком Костянтином Валерійовичем винесено постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № 335000 від 24 березня 2018 року, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Зазначена постанова мотивована тим, що 24 березня 2018 року о 06.31 год. він в м. Кременчук по вулиці Леонова керував транспортним засобом АЗЛК 2141 д.н.з. НОМЕР_1 з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників , чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31 ПДР України - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1-2 ст. 121 КУпАП та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Названу постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності. Так, 24 березня 2018 року близько 06.20 год. він дійсно, керуючи автомобілем, рухався по вулиці Леонова у м. Кременчуці, де його зупинили працівники поліції та вказали, що в нього на причіпі відсутні бризговики та є тріщина на лобовому склі автомобіля та склали щодо нього постанову про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 грн., при цьому пояснили, що в базі даних є відомості про притягнення його у 2017 році до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАп та ст. 125 КУпАП, тому вчинення правопорушення є повторним, хоча він пояснював їм, що попередні постанови він оскаржував. 24 березня 2018 року близько 5.00 год. ранку, рухаючись в с. Піщане в лобове скло його автомобіля з-під вантажного автомобіля, який рухався назустріч, вилетіло каміння через що і утворилася тріщина, але його пояснення працівники поліції до уваги не взяли. На обставини, які спричинили утворення тріщини на лобовому склі він вплинути чи запобігти не міг, адже стан доріг сприяє таким пошкодженням і возити з собою запасне лобове скло він теж не може. Крім того, із змісту постанови випливає, що він порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31 ПДР - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1-2 ст. 121, у ПДР немає п. 31, тому він не міг порушити неіснуючий пункт Правил. Також ПДР передбачений вичерпний перелік несправностей і вимог, при наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством п. 31.4 ПДР, цей перелік не підлягає розширенню і жодної згадки про тріщину на лобовому склі не містить. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам Інструкції, складена інспектором з порушенням встановленого порядку, без встановлення обставин справи та доказів вини у вчиненні порушення.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №335000 від 24 березня 2018 року.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив на адресу суду відзив, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі за безпідставністю, зазначив, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №335000 від 24 березня 2018 року щодо ОСОБА_1 складена правомірно. Так, 24 березня 2018 року близько 06.31 год. позивач м. Кременчук по вулиці Леонова керував транспортним засобом АЗЛК 2141 д.н.з. НОМЕР_1 з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників , чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31 ПДР України. На місці зупинки транспортного засобу він представився, повідомив водія про порушення вимог ПДР України та про розгляд відносно нього справи про адміністративне правопорушення, роз'яснив його права. Водій та свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які їхали в автомобілі разом із ОСОБА_1 наявність тріщини на лобовому склі не заперечували. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення складена у відповідності до ст. 283 КУпАП а також згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1395 07 листопада 2015 року, а позовні вимоги ОСОБА_1 є способом уникнення останнього від адміністративної відповідальності.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Суд, вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №335000 від 24 березня 2018 року ОСОБА_1 24 березня 2018 року о 6.31 год. в м. Кременчук по вулиці Леонова керував транспортним засобом АЗЛК 2141 д.н.з. НОМЕР_1 з тріщиною на лобовому склі в зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП ( а.с. 6).

Як вбачається із відеозапису наданого позивачем, водій ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що тріщина на лобовому склі його автомобіля утворилася в с. Піщане, коли назустріч йому рухалася вантажівка і з-під її коліс вилетіло каміння (а.с. 31).

Таким чином, водій ОСОБА_1 наявність тріщини на лобовому склі його автомобіля не заперечував, що підтверджується наданим відеозаписом та самою позовною заявою.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз'яснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Оспорюючи законність постанови ЕАА №335000 від 24 березня 2018 року позивач посилається на те, що в ній пункти 7,8,9 не відповідають пунктам додатку 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а пункт 10 взагалі не зазначено.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі регламентується Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року

Відповідно до п. 5 розділу V Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

З матеріалів справи вбачається, що пункти 7,8,9 оскаржуваної постанови ЕАА №335000 від 24 березня 2018 року заповнені належним чином. Так, в пункті 7 «Стаття, частина статті КУпАП» зазначено «ч. 1 ст. 121», в пункті 8 «Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу» зазначено: «накласти штраф 340 грн.», пункт 9 «До постанови додається» не заповнений, так як додавання до постанови інших доказів вчинення правопорушення не є обов'язковим. Крім того, в постанові зазначено порядок і строк оскарження постанови, порядок сплати штрафу, містяться підписи інспектора, який склав постанову та підпис ОСОБА_1 про одержання постанови.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем зазначено, що інспектором складено постанову за порушення ним неіснуючих пунктів ПДР та за повторне вчинення адміністративного правопорушення, разом з тим ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення якої притягнуто ОСОБА_1, передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пункту п. 6.8.5 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, а також те, що позивач не заперечує наявність тріщини на лобовому склі його автомобіля в зоні роботи склоочисників, а оскаржувана постанова складена у відповідності до ст. 283 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС 07 листопада 2015 року №1395, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. 121,278,283КУпАП, ст.ст.2,5,9,10,77,90, 241243-246,255 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області 12 липня 1995 року) до інспектора Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Кириленка Костянтина Валерійовича (39600, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3, електронна пошта: ), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції 39600, Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3, електронна пошта: ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 335000 від 24 березня 2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження,а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Суддя А. О. Олефір