Справа № 822/860/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/860/18
РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, викладену в листі від 25.01.2018 № 9-264/0-234/0/95-18, про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Нетичинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Нетичинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що у відмові, викладеній у листі від 25.01.2018 № 9-264/0-234/0/95-18, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відсутнє посилання на підстави, передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою від 02.03.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач у поданому до суду відзиві зазначив, що розташування спірної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки, зазначена земельна ділянка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" та наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.12.2017 № 255 "Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам України у І кварталі 2018 року, на території Хмельницької області" не входить до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадянам у І кварталі 2018 року на території Хмельницької області. Вважає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскражується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У відповіді на відзив позивач вказала, що жодного законодавчого підтвердження, що Стратегія удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413, прийнята відповідно до Закону, який регулює порядок надання землі у власність, не існує. Вважає, що спосіб відновленого права має бути ефективний та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, тому просить скасувати відмову та зобов'язати відповідача надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному звязку та сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

09.03.2017 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Нетичинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Листом від 14.04.2017 № В-6428/0-2662/6-17 відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки зазначена земельна ділянка призначена для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Позивач оскаржила вказану відмову у судовому порядку.

Рішенням від 28.12.2017 Хмельницький окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 задовольнив, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.04.2017 № В-6428/0-2662/6-17 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за межами населених пунктів Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та зобов'язав Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

22.01.2018 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, в якій просила на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2017 повторно розглянути її заяву та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Нетичинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Листом від 25.01.2018 № 9-264/0-234/0/95-18 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відмовило у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка не входить до переліку земельних ділянок, оприлюднених на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які можуть бути передані у власність громадянам у межах норм безоплатної приватизації у І кварталі 2018 року на території Хмельницької області, місце її розташування не відповідає вимогам нормативно-правових актів.

Підставою для відмови позивачу у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність слугувала постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, та наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.12.2017 № 255, яким затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам України у І кварталі 2018 року, на території Хмельницької області.

Позивач, вважаючи спірну відмову протиправною, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Конституцією України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина 4 статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14).

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

До заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивач подала всі документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Підставою для відмови слугувала невідповідність місця розташування земельної ділянки, вказаної у заяві, вимогам нормативно-правових актів (пункт 7 статті 118 Земельного кодексу України) та відсутність земельної ділянки у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам України у І кварталі 2018 року, на території Хмельницької області.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів того, що подані позивачем документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України, в тому числі щодо місяця розташування земельної ділянки.

Відсутність земельної ділянки, вказаної у заяві, у переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам України у І кварталі 2018 року, на території Хмельницької області, також не може слугувати перешкодою щодо надання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки у відповідності до Земельного кодексу України розробка проекту землеустрою що відведення земельної ділянки у власність є лише першим етапом процесу оформлення земельної ділянки у власність.

При цьому, суд враховує, що наказ Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 19.12.2017 № 255 не втсановлює порядок надання дозволів на розробку проектів землеустрою.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Суд Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").

Тому, відмовивши позивачу щодо надання дозволу, посилаючись на відповідний наказ, відповідач перевищив наданні йому повноваження.

Суд також враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413 не встановлює жодних обмежень щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою громадянам, які звернулись щодо земельних ділянок не вказаних в переліку.

Будь-які зміни до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесені.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірності відмови, викладеної у листі від 25.01.2018 № 9-264/0-234/0/95-18, тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи зазначений спір, суд враховує, що позивач 09.03.2017 та 22.01.2018 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Однак, відповідач відмовляв позивачу у наданні цього дозволу з різних підстав, визнаних судом неправомірними.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15.

Зважаючи на встановлені судом обставини, а саме неодноразові відмови відповідача щодо надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_1 такий дозвіл.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (32533, Хмельницька обл., Віньковецький район, с. Нетечинці, вул. Травнева, 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.01.2018 № 9-264/0-234/0/95-18 щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Нетичинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області

Зобов'язати головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Нетичинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (32533, Хмельницька обл., Віньковецький район, с. Нетечинці, вул. Травнева, 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, вул. Інститутська, 4/1, м. Хмельницький, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_3