Справа № 569/16890/17
Суддя: Першко О. О.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павлюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департамету патрульної поліції лейтенанта поліції Віднічука Ігоря Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДР №084028 від 06 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Віднічука І.В. (далі-відповідач), в якому просить постанову серії ДР № 084028 від 06 жовтня 2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором Віднічуком І.В. за ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. визнати протиправною та скасувати, провадження про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що не порушував Правила дорожнього руху, виконував всі їх вимоги, оскільки 06 жовтня 2016 року транспортним засобом не керував, а перебував в автомобілі в якості пасажира. В адміністративній справі відсутні будь-які фактичні дані, які б могли підтвердити факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також, при винесенні постанови були грубо порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та посадовою особою відповідача проігноровані норми чинного законодавства. Крім того, автомобілем керував його водій та здійснив зупинку біля кафе «Санта Марія», яке перебуває у його власності, для доставки товару.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила його задовольнити. Вказала, що позивач не вчиняв інкримінованих йому правопорушень, оскільки транспортним засобом не керував, за кермом перебував ОСОБА_5 Позивач є засновником підприємства «Бертоза і К», у власності якого перебуває транспортний засіб «NISSAN NAVARA», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5 06 жовтня 2016 року, цей транспортний засіб використовувався у господарській діяльності підприємства, в зв'язку з цим ОСОБА_5 був припаркований автомобіль біля кафе «Санта Марія» для вивантаження товару. Позивач в той день не був водієм даного автомобіля, про що повідомив відповідача і запропонував почекати водія, однак інспектор витребував в нього документ, який посвідчує особу, сфотографував його і на цьому їхня розмова закінчена. Відповідачем був порушений порядок підготовки та розгляду адміністративної справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що відповідачем була винесена оскаржувана постанова з дотриманням норм чинного законодавства, відповідач діяв виключено в межах наданих йому повноважень, правомірно, розглянувши справу прийняв законне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Розгляд справи відбувався у повній відповідності з вимогами КУпАП.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Віднічуком І.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №084028 відносно позивача.

Як зазначено у оскаржуваній постанові 06 жовтня 2016 року о 12 год. 20 хв. позивач, керуючи транспортним засобом «NISSAN NAVARA», д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знака 3.34 д.1 «Зупинку заборонено», тобто здійснив зупинку у зоні дії вказаного дорожнього знака та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив розділ 34. 3.34 та п.2.1 в ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

З постанови вбачається, що 06 жовтня 2016 року вона не була вручена позивачу, відмітки про його відмову у її отриманні - теж немає (а.с.7).

Оскільки оскаржувана постанова позивачем не отримувалася, про порушення своїх прав, а саме про наявність самої постанови, він дізнався лише 24 жовтня 2017 року, тому суд вважає, що строк звернення до суду із даним позовом ним не пропущено.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до Розділу 33 Правил дорожнього руху в зоні дії дорожнього знака 3.34 "Зупинку заборонено" - забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Розділ 34 Правил дорожнього руху, який зазначений відповідачем в оскаржуваній постанові, визначає порядок дотримання вимог дорожньої розмітки, про що в описовій частині постанови щодо змісту вчиненого порушення - відповідачем не вказано.

Згідно п. 2.1 В Правил дорожнього руху, який зазначений відповідачем в оскаржуваній постанові, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, однак в постанові відповідачем зазначено про вчинення позивачем іншого порушення - відсутність при собі посвідчення водія.

Отже, описова частина оскаржуваної постанови не відповідає її мотивувальній частині.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ствердила, що порушення зазначені в оскаржуваній постанові позивач не вчиняв, оскільки не керував транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який працює на посаді водія в кафе «Санта Марія», вказав, що 06 жовтня 2016 року він керував транспортним засобом «NISSAN NAVARA», д.н.з. НОМЕР_1 та припаркував його неподалік кафе «Санта Марія», так як мав терміново вивантажити муку. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_3 та попросив переставити машину, однак він сказав, що це останній може зробити це сам та взявши муку пішов в напрямку кафе. Згодом ОСОБА_3 повідомив йому про те, що на нього працівники поліції склали постанову, хоча він транспортним засобом не керував. Даний автомобіль стояв на тому самому місці, на якому він його залишив.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП не визнавав, про що повідомив інспектора поліції.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова протиправна, тому її слід скасувати та провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівне Департамету патрульної поліції лейтенанта поліції Віднічука Ігоря Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДР №084028 від 06 жовтня 2016 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №084028 від 06 жовтня 2016 року, винесену відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівне Департамету патрульної поліції лейтенант поліції Віднічук Ігор Валентинович, місцезнаходження: м.Рівне, вул. С.Бандери, 14-а.

Суддя Рівненського

міського суду О.О. Першко