Справа № 813/508/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/508/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий суддя Коморний О.І,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

за участю

представника позивача Чернія Ю.Л.,

представника відповідача Чабана О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Логістик Груп» до ДФС України про скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України про відмову у реєстрації податкової накладної за №495790/41577739 від 28.12.2017 року.

Обставини справи.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Логістик Груп», звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №495790/41577739 від 28.12.2017 року.

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 17.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 15 грудня 2017 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим чинить перешкоди в господарській діяльності позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив повністю з тих підстав, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, які є достатніми для зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних», та виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 68.20.

Суд всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

встановив:

ТОВ «Бест Логістик Груп» є суб'єктом господарювання, перебуває на обліку у Залізничній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

02.11.2017 року між ТОВ «Бест Логістик Груп» (Власник) та ТОВ «Нова Пошта» (Клієнт) укладено попередній договір оренди нежитлового приміщення №Т02/11-17. Відповідно до умов договору, Власник зобов'язується побудувати об'єкт оренди та укласти (підписати) з Клієнтом, а Клієнт зобов'язується укласти (підписати) з Власником в майбутньому договір оренди нежитлових приміщень, відповідно до якого Власник як Орендодавець зобов'язаний передати, а Клієнт як Орендар зобов'язується прийняти у строкове платне володіння та користування об'єкт оренди - адміністративно-логістичний комплекс, орієнтовна площа, технічні характеристики якого визначені сторонами в технічному завданні, яке є додатком №2 та невід'ємною частиною договору. Об'єкт оренди на дату укладення договору оренди буде знаходитися на земельній ділянці, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Сороки-Львівські.

15.11.2017 року ТОВ «Бест Логістик Груп» виставило рахунок №1 на авансовий платіж по орендній платі згідно договору №Т02/11-17 від 02.11.2017 року у сумі 3 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 533 333, 33 грн.

На підставі рахунку на оплату №1 від 15.11.2017 року, складеного ТОВ «Бест Логістик Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» здійснило оплату в рахунок авансового платежу в сумі 3 200 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 533 333, 33 грн.

17.11.2017 року ТОВ «Бест Логістик Груп» сформована податкова накладна №1 та подана для реєстрації в Єдиний державний реєстр податкових накладних, реєстраційний номер документу від 15.12.2017 року.

Як встанвлено з квитанції №1 від 15.12.2017, направленої ДФС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України» на адресу позивача, реєстрація документа зупинена відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних», виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 68.20 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних.

20.12.2017 року ТОВ «Бест Логістик Груп» надіслало на адресу Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області в електронному вигляді через автоматизовану систему «Єдиного вікна подання електронних документів» пояснення з доданими документами та просило розблокувати податкову накладну № 1 від17.11.2017 року.

28.12.2017 року комісією ДФС України прийнято рішення № 495790/41577739 від 28.12.2017 року про відмову у реєстрації податкової накладної від 17.01.2017 року №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у зв'язку з ненаданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 1.1. Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, в якій, зокрема, має бути зазначено місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до абзаців 3 та 4 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Згідно з абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Відповідно до квитанцій № 1 причиною відмови позивачу у прийнятті поданої ним податкової накладної, є відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п.6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, які є достатніми для зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних», виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 68.20 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державного реєстрів податкових накладних.

Суд констатує, що ДФС України не зазначено у Квитанції конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування.

ДФС України у Квитанції №1 зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом № 567. Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу № 567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, ДФС України була зобов'язана у Квитанції №1 від 15 листопада 2017 р. чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу № 567.

Як свідчать матеріали справи, рішенням комісії ДФС України ТОВ «Бест Логістик Груп» відмовлено у реєстрації податкової накладної у зв'язку з невідповідністю обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД 68.20.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач не здійснював постачання товарів контрагенту ТОВ «Нова Пошта» по товарах згідно УКТ ЗЕД 68.20.

Зі змісту Квитанції № 1 по податковій накладній від 17.11.2017 року встановлено, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що фіскальним органом у Квитанції №1 в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом № 567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Крім того, у спірному рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача про порушення позивачем Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з покликанням на те, що два з чотирьох документів, надісланих позивачем на адресу відповідача як додаток до пояснень про розблокування податкової накладної, пошкоджені та не відкриваються. Поданий на підтвердження вказаного витяг з Журналу розгляду Повідомлень щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовлених ПН/РК не є належним доказом порушення позивачем Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Суд враховує і ту обставину, що 15.12.2017 року ТОВ «Бест Логістик Груп» виставило ТОВ «Нова Пошта» рахунок №2 на авансовий платіж по орендній платі згідно договору №Т02/11-17 від 02.11.2017 року у сумі 1 800 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 300 000,00 грн. На підставі рахунку на оплату №2 від 15.12.2017 року, складеного ТОВ «Бест Логістик Груп», ТОВ «Нова Пошта» здійснило оплату в рахунок авансового платежу в сумі 1 800 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 300 000,00 грн. 21.12.2017 року ТОВ «Бест Логістик Груп» сформована податкова накладна №1 та подана для реєстрації в Єдиний державний реєстр податкових накладних, реєстраційний номер документу від 21.12.2017 року, яка була успішно зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією № 1 від 15.01.2018 року. Вказане, на переконання суду, свідчить про те, що відповідач діючи в однакових правовідносинах вчиняє дії та приймає рішення, протилежні за змістом, що суперечить вимогам ПК України та КАС України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ. В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача стосовно прийняття оскаржуваного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 року, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

З урахуванням заявлених позовних вимог у співставленні з повноваженнями адміністративного суду при розгляді справи суд дійшов висновку, що ТОВ «Бест Логістик Груп» дотрималось всіх законодавчих вимог щодо складання та реєстрації податкової накладної, надало контролюючому органу пояснення та документи стосовно підтвердження наведеної в податковій накладній інформації, а відповідач не встановив і не навів в електронних квитанціях та в оскаржуваному рішенні будь-яких фактів порушення ТОВ «Бест Логістик Груп» законодавчих норм. Відтак, суд вважає, що у ДФС України були відсутні підстави для відмови у реєстрації податкової накладної №1 від 17.11.2017 року та прийняття рішення №495790/41577739 від 28.12.2017 року.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у сумі 9762,00 грн. сплачені при поданні позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №495790/41577739 від 28.12.2017 року.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, пл. Львівська 8, ) зареєструвати податкову накладну № 1 від 17.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 15 грудня 2017 року.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Логістик Груп» (м. Львів вул. Лазаренка, 1, ) з Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, пл. Львівська 8, ) за рахунку бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 9762.00 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений 04.05.2018р.

Суддя Коморний О.І.