Справа № 818/581/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 р. Справа №818/581/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Кірічок О.О.,
представника третьої особи - Васильченко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/581/18
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України
третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправною та скасування відмови, стягнення грошової допомоги,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, як інваліду II групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обв`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС;
- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року в сумі 528 600, 00 грн.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 07.03.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 05.08.1978 по 04.08.1986 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР на офіцерських посадах, з 26.06.1986 по 23.07.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 04.08.1986 був звільнений з військової служби за станом здоров`я.
За даними довідки МСЕК від 08.06.1999 серії MCE № 019383 позивачу встановлено II групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, з 12.06.2008 йому встановлено II групу інвалідності довічно.
На переконання позивача, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, яка передбачена ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
21.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги з заявою, якою просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу згідно Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, як інваліду II групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
23.01.2018 позивачем отримано лист Департамента фінансів Міністерства оборони України від 28.12.2017 № 248/316/4435, яким відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги з тої причини, що позивач отримав II групу інвалідності до того, як Закон № 2011-ХІ набрав чинності 01.01.2014, і на колишніх військовослужбовців та тих, що отримали інвалідність до 2014 року, дія вищезгаданого Закону не поширюється.
Позивач вважає, що Міністерством оборони України при відмові у призначені одноразової грошової допомоги було порушено його права, що гарантовані чинним законодавством.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позовну заяву задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що позивач у будь-якому випадку прострочив строк, встановлений Законом для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, адже зазначений законодавчо визначений строк безумовно повинен застосовуватись відповідно до діючого п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є процесуальним строком.
Крім того, позивач був звільнений з лав Збройних Сил в 1986 році за законодавством колишнього СРСР, тобто ще до прийняття нормативно правових актів щодо страхування життя та здоров`я військовослужбовців, зокрема Закону України від 06.04.2006 року № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», який набув чинності 10.05.2006 року і яким введено виплату одноразової грошової допомоги.
Відповідач вважає, що позивач дійшов хибних висновків про наявність у нього права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та про протиправність дій Міністерства оборони України.
Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що на даний час, позивач до уповноваженого органу заяви з пакетом документів не подавав, останній, у свою чергу документів до розпорядника бюджетних коштів не надсилав. У зв`язку з викладеним, вважає позовні вимоги безпідставними та передчасними.
Заслухавши позивача, його представника та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 з 05.08.1978 по 04.08.1986 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР на офіцерських посадах, що підтверджується військовим квитком, виданим 17.09.1986 серії НОМЕР_1 (а.с. 12-15), та довідкою Сумського обласного військоммату від 31.01.2018 № 51/13 (а.с. 22).
В період проходження військової служби був направлений у м. Прип`ять, де приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.06.1986 по 23.07.1986 у складі військової частини № НОМЕР_2 на посаді командира взводу звукової батареї та радіолокаційної розвідки, що підтверджується військовий квитком, довідкою командира військової частини від 17.03.1987 № 53 (а.с. 23) та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.07.2016 № 2/28 (а.с. 24).
При виконанні обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав дозу опромінення 25,3 рентген.
Згідно наказу головнокомандуючого сухопутними військами від 12.06.1986 № 0385 та наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 04.08.1986 № 189 позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я по ст. 59 п.б та виключений зі списку особового складу (а.с. 20, 21).
Згідно з експертним висновком Харківської міжвідомчої експертної комісії від 22.04.1999 № 7994 захворювання ОСОБА_1 були пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 25).
Відповідно до довідки МСЕК від 08.06.1999 серії MCE № 019383 за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно довідки Міністерства охорони здоров`я серії ПЗ № 003347 12.06.2008 за результатами повторного огляду ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності довічно (а.с. 29).
21.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги з заявою, в якій просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, як інваліду II групи, захворювання якого пов`язано з виконанням обв`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 16-17). До заяви позивачем було додано всі необхідні документи.
Листом Департамента фінансів Міністерства оборони України від 28.12.2017 № 248/316/4435 позивача повідомлено, що Закон № 2011-ХІ набрав чинності 01.01.2014 року і на колишніх військовослужбовців та тих, що отримали інвалідність до 2014 року, дія вищезгаданого Закону не поширюється (а.с. 19).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), яка набрала чинності 24.01.2014 року.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Предметом спору у цій справі є вимога визнати протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи та стягнення грошової допомоги.
Другу групу інвалідності довічно позивачу встановлено 12 червня 2008 року.
На день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статей 16-1, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (21.12.2017 року), діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.
Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
На час звернення позивача у грудні 2017 року порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", врегульований наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530).
Відповідно до п. 4.6 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня - обласних військових комісаріатів, військових частин, та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п.4.10 Наказу № 530).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства оборони України, а не Департаменту фінансів Міністерства оборони України, на який покладено обов`язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (Міністерства оборони) розпорядниками нижчої ланки.
За таких обставин, суд вважає, що розгляд заяви позивача відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком № 975 та Наказом № 530, оскільки будь-яке рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося, а лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.12.2017 № 248/316/4435 не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду звернення позивача.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Отже, суд вважає за необхідне захистити право позивача шляхом зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Стосовно позовних вимог про відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги, суд вважає їх передчасними, оскільки будь-яке рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося, тому вказані вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 04.05.2018.