Справа № 159/1817/18
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1817/18
Провадження № 2-а/159/83/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Жукової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №6 батальйону №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №6 батальйону №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовується наступними обставинами: постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 248868 від 02.04.2018 року винесеною поліцейським роти №6 батальйону №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_2, позивача піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченої за ст. 132-1 КУпАП України. Згідно оскаржуваної постанови він 02.04.2018 року керував автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_1, на а/д Київ Одеса 78 км., перевозив вантаж, шириною 3м 53 см, з наявним дозволом 3,50м, чим порушив п. 22.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП України. Вказану постанову позивач вважає незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, не заперечуючи факту проїзду вказаним в оскаржуваній постанові транспортним засобом у час та місці зазначених у оскаржуваній постанові, відповідач заперечує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП України.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, не подав суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Позивачем наведено ряд обставин, якими він обґрунтовує свою непричетність до вчинення адміністративного правопорушення та порушення відповідачем норм процесуального та матеріального права. В суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин, які жодним чином не заперечені відповідачем.

Судом встановлено, що поліцейським роти №6 батальйону №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_2 02.04.2018 року винесено постанову серії ВР №248868 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП та накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що він 02.04.2018 року керував автомобілем Мерседес д/н НОМЕР_1, на а/д Київ Одеса 78 км., перевозив вантаж, шириною 3,53 м. з наявним дозволом 3,50 м, чим порушив п. 22.5 ПДР.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 вказує на відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП України, та на порушення відповідачем норм закону при її винесенні.

Стаття 132-1 КУпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» єдиний збір встановлюється щодо транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, визначених у статті 5 цього Закону, які перетинають державний кордон України, і справляється за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України відповідно до законодавства України санітарно-епідеміологічного, ветеринарно-санітарного, фітосанітарного, екологічного контролю товарів (у тому числі у формі попереднього документального контролю) та радіологічного контролю товарів і транспортних засобів, за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України та за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів. Єдиний збір справляється одноразово залежно від режиму переміщення (ввезення, транзит) за єдиним платіжним документом в залежності від виду, місткості або загальної маси транспортних засобів.

Відповідно до п. 2 ст. 5 ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» ставки єдиного збору за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України контролю вантажів і транспортних засобів, плата за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України (за кожен кілометр проїзду) та додаткова плата за кожен кілометр проїзду автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів, загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів встановлюються у таких розмірах: вантажні автомобілі з/або без причепів та тягачі з/або без напівпричепів, місткість або загальна маса яких з вантажем понад 20 до 40 тонн - ставка єдиного збору за одиницю транспортного засобу становить 20 євро.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» з перевізників-резидентів, транспортні засоби яких зареєстровано територіальними органами МВС України, плата за проїзд автомобільними дорогами України справляється лише у разі перевищення встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Відповідно до п. 18 Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого Постановою КМУ від 24.10.2002 р. №1569 - підтвердженням факту сплати єдиного збору є відбиток особистої номерної печатки та особистий підпис посадової особи митного органу, яка здійснювала митний контроль, на всіх примірниках єдиного платіжного документа.

Згідно Заявки на міжнародне перевезення №02 від 22.03.2018 р. до Договору №67 від 18.12.2017 р. до перевезення ТОВ «Негабарит-Сервіс» було прийнято вантаж оприскувачі, параметри якого становили 9,00 м (довжина) х 3,50 м (ширина) х 3,70 м (висота).

Під час перетину митного кордону України т/з з вантажем було оглянуто та здійснено заміри уповноваженою особою митного органу та нараховано до сплати єдиний збір у розмірі 20 Євро за т/з та по 0,12 Євро за 903 км проїзду т/з з перевищенням габаритних параметрів згідно Дозволу №99 НГ від 23.03.2018 р., що підтверджує той факт, що параметри т/з відповідали заявленим у вказаному дозволі та Погодженні №7.2 нг /2116 від 21.03.2018 р.. Факт сплати єдиного збору підтверджено Уніфікованою митною квитанцією МД 1 серії 20501М №0414245 від 31.03.2018 р.

Із позовної заяви убачається, що на момент складання відносно позивача оскаржуваної постанови від 02.04.2018 року ширина вантажу, який перевозився, становила 3,50 м. та відповідала заявленій у Дозволі.

У судове засідання відповідач також не надав суду належних доказів та не довів факту вчинення позивачем зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Крім цього, зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП України. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вимогами ст. 251 КУпАП України встановлено перелік доказів в справі про адміністративні правопорушення.

Будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП України, в підтвердження обставин, викладених в постанові, в оскаржуваній постанові не вказані.

Відповідач жодним чином не заперечив обставин, стверджених позивачем, а тому, за вказаних вище обставин, права позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушені діями відповідача щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

З огляду на кількість та характер допущених відповідачем порушень норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, така постанова не може вважатись законною.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправними та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнім є визнання протиправною та скасування вказаної вище постанови в справі про адміністративне правопорушення, що позивач і просить.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що постанову від 02 квітня 2018 року, винесену поліцейським роти №6 батальйону №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_2 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 КУпАП України, у виді штрафу в розмірі 510 грн. слід визнати протиправною та скасувати цю постанову.

Згідно вимог ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 211, 229, 241, 242, 245, 246, 250, 257-263, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 33, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 287, п. 3 ч. 1 ст. 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ЗУ "Про автомобільний транспорт", суд -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ВР №248868, винесену 02 квітня 2018 року поліцейським роти №6 батальйону №1 полку №1 УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП України визнати протиправною та скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: В.О.Лесик