Справа № 490/7796/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 490/7796/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Чулуп О.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва (надалі - відповідач, УПФ), в якому, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 30.11.2017 року (а.с.53), просив:

- визнати протиправною бездіяльність УПФ щодо не здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Миколаївської області про заробітну плату від 05.07.2017 року за №8-11/16/2017;

- зобов'язати УПФ зарахувати до стажу роботи суддею, що дає право на щомісячне довічне грошового утримання судді, період проходження військової служби, половину строку навчання у вищому навчальному закладі та з урахуванням виплат на оздоровлення згідно з довідкою №8-11/16/2017 від 05.07.2017 року Апеляційного суду Миколаївської області;

- зобов'язати провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру 90% з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 06.07.2017 року, та з урахуванням розрахунку стажу судді, який дає право на щомісячне довічне грошового утримання судді, виданого Апеляційним судом Миколаївської області №4-50 від 05.07.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при визначенні стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, не було взято до уваги період проходження військової служби (02 роки 01 місяць 09 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі (02 роки 05 місяців 06 днів), а відтак розмір його щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідачем у відсотках від його заробітної плати на рівні 86% замість 90%. Окрім цього позивач також вказує, що на розмір його щомісячного довічного грошового утримання впливає також і розмір заробітної плати, до якої, на його думку, повинно входити також і відповідна частка допомоги на оздоровлення, оскільки виплати на оздоровлення входять до структури заробітної плати, та з цих виплат вираховувались відповідні внески до Пенсійного фонду України.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії УПФ щодо відмови здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача відповідно до розрахунку стажу за поданням Апеляційного суду Миколаївської області та довідки про заробітну плату Апеляційного суду Миколаївської області - протиправною. Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням строку проходження військової служби з 17.10.1984 року по 05.12.1986 року та половини строку навчання у вищому навчальному закладі з 30.08.1987 року по 10.07.1992 року згідно з довідкою Апеляційного суду Миколаївської області від 05.07.2017 року №4-50 з 06.07.2017 року та з урахуванням виплат на оздоровлення згідно з довідкою №8-11/16/2017 від 05.07.2017 року Апеляційного суду Миколаївської області з 31.10.2017 року та здійснити виплату недонарахованих коштів.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2017 року позивача було звільнено з судді Апеляційного суду Миколаївської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя №1870/0/5-17 від 27.06.2017 року у відставку.

В липні 2017 року позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, розрахунком стажу необхідного для призначення довічного грошового утримання, з довідкою бухгалтерії Апеляційного суду Миколаївського області про заробіток працюючого судді.

23.08.2017 року на звернення позивача відповідачем було надано довідку за №238-13-01 від 21.08.2017 про призначення йому з 06.07.2017 року щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% від заробітної плати.

Не погодившись з розрахунком стажу роботи суддею та призначеним розміром вказаного довічного грошового утримання, 28.08.2017 року позивач звернувся до УПФ з заявою (№264-В-01 від 28.08.2017 року) про перерахунок грошового утримання, виходячи з 90% заробітної плати.

07.09.2017 року позивач отримав відповідь (вих.№264-В-01 від 05.09.2017 року), в якій відповідач письмово відмовив позивачу в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання, посилаючись на те, що період проходження строкової служби та половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті університету при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не зараховуються. У вказаній відповіді зазначено, що призначений розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 86% грошового утримання судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки, виданої Апеляційним судом Миколаївської області від 05.07.2017 року №8-11/16/2017 становить 24545,60 грн., де 24217,60 - основний розмір пенсії (28160 х 86%); 328,00 грн. - підвищення учаснику бойових дій (1312,00 х 25%).

Позивач вважає, що до стажу його роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, повинно бути включено період проходження військової служби - 02 роки 01 місяць 09 днів, половину строку навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 05 місяців 06 днів, разом же його стаж на посаді судді, строк військової служби та половина строку навчання у вищому навчальному закладі складає 28 років 03 місяці та 07 днів і при такому стажі розмір його щомісячного довічного грошового утримання має бути визначений у розмірі 90% від його заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії Пенсійного фонду щодо призначення позивачу довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є протиправними, оскільки при призначені довічного грошового утримання Пенсійним фондом протиправно не були враховані періоди проходження позивачем строкової військової служби та навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечнікова.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Апеляційного суду Миколаївської області №4-50 від 05.07.2017 року, стаж роботи позивача на посадах, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання станом на 05.07.2017 року складає: служба в армії - 02 роки 01 місяць 09 днів, навчання на денному відділенні університету - 02 роки 05 місяць 06 днів, на посаді судді Ленінського районного сулу м.Миколаєва, судді Центрального районного сулу м.Миколаєва, - 04 роки 08 місяців 17 днів, на посаді судді обласного, нині Апеляційного суду Миколаївської області - 19 років 00 місяців 05 днів, а загалом - 28 років 03 місяці та 07 днів.

На момент звільнення позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (надалі - Закон №1402).

Відповідно до п.25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 рік, №№41-45, ст.529; 2015 рік, №№18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно абз.4 п.34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як слідує з матеріалів справи, позивач працював на посаді судді з 14.10.1993 року.

На час призначення позивача на посаду суддів питання визначення стажу роботи на посаді судді були врегульовані Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (надалі - Закон №2862).

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону №2862 кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 ч.4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (надалі - Указ №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, відповідно до положень законодавства, які діяли на день призначення позивача на посаду судді, а також були прийняті після цього призначення, до стажу позивача на посаді судді повинна включатися половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Така ж правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №308/6953/17, від 27.02.2018р. №127/20301/17.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження військової служби та половину строку навчання у вищому навчальному закладі, а врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, після призначення Пенсійним фондом позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці, стало відомо, що Апеляційним судом Миколаївської області видана неналежна довідка про заробітну плату, без врахування всіх складових грошового утримання працюючого судді, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення - 1466,67 грн..

31.10.2017 року позивачу була видана Апеляційним судом Миколаївської області нова довідка за №8-11/16/2017, з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Того ж дня позивач звернувся до УПФ із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з врахуванням нової довідки №8-11/16/2017.

Також вказана довідка була направлена Апеляційним судом до УПФ з супровідним листом. 31.10.2017 року довідка була отримана відповідачем, що підтверджується розпискою-повідомленням, яка зареєстрована за №4451.

Проте, відповідачем не було проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з врахуванням нової довідки виданої Апеляційним судом Миколаївської області 31.10.2017 року за №8-11/16/2017.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.7 ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, прокуратури, судів та інших органів» керівникам цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Так, відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення, включаються в заробіток (дохід) державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Така ж правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №415/2964/16.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає протиправною бездіяльність УПФ щодо не перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки Апеляційного суду Миколаївської області про заробітну плату від 05.07.2017 року за №8-11/16/2017, прийнятої відповідачем згідно розписки-повідомлення від 31.10.2017 року і зареєстрованого за №4451.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про зобов'язання УПФ здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням довідки №8-11/16/2017 є вірним.

Також судом першої інстанції було вірно встановлено час, з якого УПФ слід здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, а саме: перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням періоду строку проходження військової служби та навчання у вищому юридичному навчальному закладі слід здійснити з часу звернення до відповідача, тобто з 06.07.2017 року; а перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням виплат на оздоровлення слід здійснити з часу звернення до відповідача з новою довідкою Апеляційного суду Миколаївської області про заробітну плату від 05.07.2017 року за №8-11/16/2017, тобто з 31.10.2017 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва - залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.