Справа № 712/2812/18
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/2812/18
Провадження № 2-а/712/189/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Романенко В.А.

за участю секретарів - Таран А.І., Тимошенко Д.А.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Скляренко М.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Черкаси, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси Капустінського Євгена Євгеновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Черкаси, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси Капустінського Євгена Євгеновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 03 березня 2018 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної служби у м. Черкаси лейтенантом поліції ОСОБА_6, його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 грн.

Вважає, дану постанову незаконною та такою, що підлягає до скасування враховуючи наступне:

02 березня 2018 року, він здійснював рух на автомобілі д.р.н. СА 0036 АІ в глибині підприємства по вул. Смілянська, 159 (159/3) в м. Черкаси, яке належить йому на праві приватної власності. Почувши звук «сирени» автомобіля поліції він зупинився, до нього підішли працівники патрульної поліції та почали огляд технічного паспорту та водійських прав.

Ним, було надано всі документи, що підтверджували законність керування вищезазначеним автомобілем. В подальшому, патрульні інспектора - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (автомобіль д.н.з. 01.06) почали переконувати його, що він порушив правила дорожнього руху рухаючись по вул. Смілянська посилаючись на відео-фіксацію даного порушення.

Він попросив, показати відео-фіксацію порушення правил дорожнього руху. У відповідь патрульний відповіли - «ми покажемо, але протокол про порушення складемо».

Патрульний інспектор ОСОБА_5 складав протокол, патрульний інспектор ОСОБА_6 сказав, що надасть йому можливість переглянути відео-фіксацію яка підтверджувала їх вимоги, про його нібито порушення.

Інспектор не показав відео-фіксацію руху автомобіля під його керуванням по вул. Смілянській 149 в м. Черкаси та не залучив свідків, адже сказав: «що вони не потрібні». Він звернувся з проханням роз'яснити яке саме на їх думку ПДР він порушив, показати відео-фіксацію та попередити усно. Але, у відповідь нічого не почув, йому надали можливість написати заперечення, на що ним зазначено, що правил дорожнього-руху не порушував і з діями патрульної поліції не згідний.

Вважаючи поведінку працівника патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5, грубим порушенням Закону України «Про Поліцію», на наступний день він скерував скаргу до Управління патрульної поліції у м. Черкаси, про те на даний час відповіді не отримав.

В подальшому, 15.03.2018 року він отримав постанову про те, що 02.03.2018 року інспектором роти № 7 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкаси лейтенантом поліції ОСОБА_6, було винесено оскаржувальну постанову.

Вважає, що вказана вище постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КпАП України, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Просить суд постанову серії БР № 516172 від 02 березня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної служби у м. Черкаси лейтенантом поліції ОСОБА_6 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 225 грн. на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КпАП України - скасувати. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КпАП України - закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судові витрати по розгляду стягнути з відповідачів, справи на користь держави - солідарно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Управління патрульної поліції у м. Черкаси в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в позові відмовити, пояснивши, що із постанови та наданих суду рапортів вбачається, що позивач рухався по вул. Смілянська та здійснив поворот праворуч на базу ОПС, не виконавши при цьому вимогу знаку 3.21 «Виїзд заборонено», після чого продовжив рух по території бази, на світові та звукові спец сигнали не реагував та зупинився в глибині території бази. Відповідач діяв виключно та на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права і є такою, яка не має підстав для скасування.

Інспектор роти № 7 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкаси лейтенант поліції Капустінський Є.Є. в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 516172 від 02.03.2018 року, винесеної інспектором роти № 7 батальйону Управління патрульної поліції у м. Черкаси лейтенантом поліції ОСОБА_6, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом PORSCE CAYENNE, номерний знак НОМЕР_1 02.03.2018 року 10 год. 05 хв. в м. Черкаси по вул. Смілянська, 146, водій не виконав вимоги знаку 3.21 «В'їзд заборонено» чим порушив п.п. 8.4.В ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи, зупиняти транспортні засоби при порушенні ними правил дорожнього руху, в разі очевидних технічних несправностей, наявності інформації про причетність водія до правопорушень та на інших підставах, встановлених ст. 35 Закону «Про Національну поліцію».

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, затверджені ПКМУ 10.10.2001 року № 1306 несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил).

Посадові особи патрульної служби відповідно до ст. 222 КУпАП, мають право у разі невиконання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху зупиняти транспортні засоби та притягувати винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності, забезпечують розгляд справ, віднесених до відання ДАІ.

Поряд із тим, закон передбачає застосування адміністративного стягнення лише до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (ст. 23 КУпАП).

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Єдиною підставою притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП стала постанова про адміністративне правопорушення серії БР № 516172 від 02.03.2018 року.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором поліції ОСОБА_6 не було з'ясовано чи винний позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, не надано позивачу відео фіксації самого правопорушення, хоча як стверджує позивач, що поліцейські стверджували що факт правопорушення зафіксований, не враховано пояснень позивача, який пояснював, що ніякого порушення не здійснював. Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 516172 позивачем зазначено: «від підпису відмовляюсь, так як даного порушення не здійснював та був зупинений поліцією на території підприємства».

Відповідачем, в свою чергу, не представлено належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на основі яких інспектор поліції Капустінський Є.Є. встановив наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні, за винятком постанови про адміністративне правопорушення, яка складена із порушеннями прав і законних інтересів позивача, в той час, коли відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі з відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, окрім тверджень інспектора поліції, яким була винесена оскаржувана постанова, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення вимог ПДР України.

Посилання представника відповідача на той факт, що свідками вчинення позивачем правопорушення був інспектор поліції ОСОБА_5, суд не бере до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказана особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначена, представником відповідача в судовому засіданні не заявлялося клопотання про допит її в якості свідка, та в судове засіданні дана особа не викликалася.

За таких обставин відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для визнання її протиправною та скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, письмові пояснення позивача, відповідачем суду так і не були представлені.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 516172 від 02.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Стосовно закриття провадження по адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, яка зазначена в мотивувальній частині позовної заяви, то така вимога позивача задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП вказане питання вирішує орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не вирішують справу про адміністративне правопорушення, а розглядають позови щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 245 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи не відноситься прийняття рішення щодо закриття провадження по адміністративній справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 268, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в місті Черкаси, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси Капустінського Євгена Євгеновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 516172 від 02.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України - закрити.

В іншій частині адміністративного позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: