Справа № 2-а/679/128/2014
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа №2-а/679/128/2014

адміністративне провадження №К/9901/6089/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 жовтня 2014 року (головуючий суддя Ходоровський Б.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року (головуючий суддя Драчук Т.О., судді: Загороднюк А.Г., Полотнянко Ю.П.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старокривинської сільської ради, сільського голови Старокривинської сільської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с. 71) просила суд:

- визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 рішення Старокривинської сільської ради Славутського району Хмельницької області (далі - Рада) від 18 березня 2014 року № 9;

- визнати протиправною бездіяльність Ради та Старокривинського сільського голови ОСОБА_2 (далі - Голова) щодо непогодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,1584 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка) та незатвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою;

- зобов'язати Голову вчинити дії щодо встановлення і погодження меж зазначеної земельної ділянки в натурі на місцевості шляхом підписання акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості із суміжними землекористувачами;

- зобов'язати Раду повторно винести на розгляд сесії заяву позивача про погодження акту встановлення та погодження земельної ділянки в натурі на місцевості;

- зобов'язати Раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою;

- зобов'язати Раду винести та видати позивачу рішення за результатами розгляду заяви позивача про погодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

Позовні вимоги з посиланням на статтю 103 Земельного кодексу України обґрунтовані безпідставною, на думку позивача, відмовою відповідачів погодити акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,1584 га, якою позивач користується після придбання житлового будинку, а також протиправною відмовою у зв'язку із непогодженням такого акту затвердити технічну документацію із землеустрою щодо передачі земельної ділянки позивачу у власність.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 жовтня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 березня 2005 року позивачем був придбаний за договором купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, та розташований на земельній ділянці, яка належить Старокривинській сільській раді. (а.с. 5).

Згідно земельної шнурової книги колгоспу ім. Дзержинського с. Старий Кривин та господарської книги № 5 Старокривинської сільської ради за цим дворогосподарством рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,15 га.

24 листопада 2009 р. рішенням Старокривинської сільської ради №5 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1.» позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,15 га., в т.ч. для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,15 га в АДРЕСА_1. (а.с. 8).

25 лютого 2011 р. рішенням виконавчого комітету Старокривинської сільської ради №19 «Про надання дозволу на будівництво господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1» позивачу надано дозвіл на будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. (а.с. 9).

На виконання рішення Старокривинської сільської ради № 5 від 24 листопада 2009 року приватним підприємством «Ліко-Агросервіс+» на замовлення позивача виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на зазначену земельну ділянку. Згідно з планом зовнішніх меж площа земельної ділянки складає 0,1591 га. Суміжними землевласниками та землекористувачами зазначені ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та з північної сторони Старокривинська сільська рада.

Згідно протоколу встановлення та узгодження суміжних меж з передачею межових знаків власнику від 28 вересня 2012 року встановлено та узгоджено суміжні межі із сусідами ОСОБА_5 і ОСОБА_7 (а.с. 10-12).

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки 4 вересня 2012 року комісією Ради встановлено, що позивач при знесенні старої огорожі та встановленні нової пригородила земельну ділянку загального користування, чим порушила межі проїжджої частини вулиці. Запропоновано позивачу встановити огорожу на попереднє місце знаходження. (а.с. 47).

10 жовтня 2012 року позивач звернулась до сільського голови Старокривинської сільської ради із заявою про погодження протоколу погодження меж. (а.с. 13).

1 листопада 2012 року листом № 166 Рада повідомила позивача, що за даними шнурової книги Старокривинської сільської ради за нею рахується земельна ділянка площею 0,15 га., тоді як згідно з планом зовнішніх меж проекту землеустрою площа її земельної ділянки становить 0,1591 га, що свідчить про захоплення позивачем частини вулиці Космічної. Крім того, зазначено, що виміри проводились за відсутності представника Ради. (а.с. 13 зв. бік).

Згідно з актом від 19 квітня 2013 року про встановлення меж земельної ділянки Рада і ПП «Ліко-агросервіс+» не дійшли згоди щодо проходження північної межі земельної ділянки. (а.с. 15).

17 грудня 2013 року позивач повторно звернулась із заявою про погодження протоколу погодження меж із суміжними землекористувачами та передання їй у власність шляхом приватизації земельної ділянки площею 0,1591 га, але листом від 26 грудня 2013 року № 269 Голова повідомив, що її заява розглянута на сесії сільської ради 20 грудня 2013 року, у погодженні протоколу із суміжними землекористувачами відмовлено, оскільки запропонована нею схема меж розташування земельної ділянки включає в себе територію землі сільської ради, на якій знаходиться криниця загального користування та частину розвороту тупікової вулиці Космічної. (а.с. 16-17).

Зазначена відповідь підтверджується рішенням Ради від 20 грудня 2013 року № 3. (а.с. 49).

14 березня 2014 р. позивач знову звернулась із заявою про погодження меж із суміжними землекористувачами, надавши новий кадастровий план, схему розміщення земельної ділянки та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до яких площу земельної ділянки зменшено до 0,1584. (а.с. 19, 20).

Рішенням Ради від 18 березня 2014 року № 9 позивачу відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Космічній 7 у селі Старий Кривин. (а.с. 48).

Про прийняте рішення Голова повідомив позивача листом від 25 березня 2014 року № 81. (а.с. 21).

7 квітня 2014 р. позивач в черговий раз звернулась із заявою про внесення змін в рішення Старокривинської сільської ради від 24.11.2009 р. № 5, а саме, крім зазначеного по суті, просила зазначити про погодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з суміжними користувачами; про передачу йому у власність, шляхом приватизації, земельної ділянки площею 0,1584 га. (а.с. 22).

5 травня 2014 р. листом № 56 Голова надав відповідь, що позивачу для затвердження технічної документації необхідно привести межі та площу земельної ділянки у відповідність до чинного законодавства. (а.с. 23).

Відмовляючи в позові, суди виходили з того, що виготовлення позивачем технічної документації на площу більшу, ніж зазначено в дозволі сільської ради та іншій первинній документації є безпідставним, що унеможливлює затвердження Радою такої технічної документації.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати і позов задовольнити повністю. В обґрунтування скарги позивач, крім доводів позову, зазначила, що відомості про площу земельної ділянки, яка знаходилась у користуванні попереднього землекористувача, є приблизними, оскільки на момент формування земельно-шнурової книги площа земельної ділянки точно не вимірювалась, технічної документації не складалось.

У зв'язку з неприбуттям жодного учасника справи у судове засідання, розгляд справи на підставі пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України проведений в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відносини, пов'язані з набуттям громадянами прав на землю та розробленням технічної документації для цього, врегульовані Земельним Кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З огляду на вказану норму, а також з урахуванням вказаної у наданому дозволі на розробку проекту площі, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач не мав права розробляти технічну документацію на земельну ділянку площею 0,1584 чи 0,1591 га, якщо попередній землекористувач користувався для обслуговування жилого будинку земельною ділянкою площею 0,15 га.

До того ж, за даними акту обстеження земельної ділянки від 4 жовтня 2012 року комісією Ради було встановлено, що збільшення площі цієї земельної ділянки фактично відбулось у зв'язку із захопленням позивачем частини вулиці Космічної, тобто за рахунок земель загального користування (а.с. 47), у зв'язку з чим 19 квітня 2013 року при виготовленні ПП «Ліко-акгросервіс+» технічної документації та встановленні меж земельної ділянки Радою і не було дано погодження на нові межі. (а.с. 15). Зазначені обставини спростовують доводи касаційної скарги про те, що площа земельної ділянки, якою користувався попередній землекористувач є приблизною.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в частині відмови у визнанні протиправним і скасування рішення Ради від 18.03.2014 № 9, а також у зобов'язанні винести на сесію і прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою судові рішення судів попередніх інстанцій постановлені з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстави для їх скасування відсутні.

В частині ж відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо непогодження акту встановлення та погодження меж зазначеної земельної ділянки та зобов'язання Голови вчинити дії щодо встановлення і погодження меж цієї земельної ділянки шляхом підписання акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості із суміжними землекористувачами колегія суддів зазначає наступне.

Відмовляючи в позові в цій частині суди обох інстанцій виходили з того, що спір у цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, проте такі висновки є помилковими.

Так, згідно з частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка, як комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, включає в себе, зокрема погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно пункту 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за № 391/17686, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, в тому числі:

- пояснювальну записку, яка містить, зокрема відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок;

- план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Предметом спору в цій частині позову є відмова Ради, як власника суміжної земельної ділянки, підписати акт встановлення та погодження меж земельної ділянки позивача.

Згідно з частиною 1 статті 17 КАС України (в редакції на час подання позову) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, для віднесення справи до юрисдикції адміністративних судів недостатньо, щоб однієї із сторін був орган місцевого самоврядування чи його посадова (службова) особа - необхідною умовою також є і наявність у такого органу (особи) владних управлінських функцій відносно позивача, здійсненням яких порушені права, свободи чи інтереси останнього.

У справі ж що розглядається відповідач (Рада) як особа, що представляє територіальну громаду, є власником суміжної земельної ділянки, який не погоджує позивачу межі його земельної ділянки, а тому в цих правовідносинах не здійснює відносно позивача жодних владних управлінських функцій, у зв'язку з чим спір у цій частині носить приватноправовий характер і повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

На це вказує, зокрема, і підстави позову, на які покликається позивач в цій частині, а саме ст. 103 ЗК України, яка закріплює зміст добросусідства.

Згідно зі статтею 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, постанови судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову стосовно визнання протиправною бездіяльності щодо непогодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості та зобов'язання вчинити дії щодо погодження такого акту підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі № 2-а/679/128/2014 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності щодо непогодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості та зобов'язання вчинити дії щодо погодження такого акту скасувати і в цій частині провадження у справі закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 право на звернення із такими позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду