Справа № 346/5163/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2972/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (головуючий суддя Веселова В.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Коломия о 09 год 58 хв 13 лютого 2018 року, повний текст рішення виготовлено 13 лютого 2018 року, у справі №346/5163/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2017 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, просив визнати протиправною та скасувати постанову №128/1009/m.6/2017 від 26.10.2017, винесену головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_4, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вживав відповідні дії для виконання припису від 04.08.2017, в тому числі подав позовну заяву до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою та її поділ, однак усунути порушення в 2-ох місячний термін є неможливим, через обставини, які від позивача не залежать, оскільки для цього необхідно виготовити проектну документацію, яку відповідно неможливо отримати без правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.02.2018 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що додатком до Порядку №553 чітко регламентовано строки усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виявлених під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю і 2-х місячний строк це максимально допустимий термін на усунення порушення даної категорії. Вказує, що позивач мав право розпочинати роботи із будівництва із дотримання норм ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому будь-які посилання щодо неможливості виконання законних вимог припису суперечить змісту статті.

Учасники справи в судове засідання не зявилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржене рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції, 04.08.2017 головним державним інспектором інспекції Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області за результатом проведеної позапланової перевірки на вул.Незалежності, 49/4, в с.Печеніжин, Коломийського району Івано-Франківської області, якою встановлено здійснення реконструкції квартири без реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, видано ОСОБА_3 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути порушення в 2-х місячний термін шляхом реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт або проведення обєкту до попереднього стану. Про виконання припису зобовязано повідомити Управління ДАБІ у Івано-Франківській області до 04.10.2017.

23.10.2017 головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку дотримання вимог припису від 04.08.2017 та встановлено невиконання такого.

За результатами перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення та 26.10.2017 винесено постанову №128/1009/m.6/2017 по справі про адміністративне правопорушення відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції чинній на час винесення спірної постанови, (далі КУпАП) невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, (далі Порядок №553) встановлено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт. У приписі обовязково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі Закон №3038-VI) та пункту 11 Порядку №553 припис посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю є обов'язковим до виконання.

Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04.08.2017 відповідно до якого від ОСОБА_3 вимагалося: зареєструвати повідомлення про початок виконання будівельних робіт або привести обєкт до попереднього стану, вручено позивачу 04.08.2017, про що свідчить підпис у відповідній графі припису.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_3 без реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт проведено реконструкцію квартири на вул.Незалежності 49/4 в с.Печеніжин, Коломийського району Івано-Франківської області.

Позивач фактично визнав факт порушення норм містобудівного законодавства, сплатив штраф, накладений постановою по справі про адміністративне правопорушення №99/1009/m.6/2017 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП, у розмірі 8500 гривень, та в подальшому не заперечував не виконання ним вимог припису від 04.08.2017, який він і не оскаржував.

Проте, пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону №3038-VI встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1). Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, (далі Порядок №466) будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1) та обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Пунктом 13 Порядку №466 встановлено, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням обєкта.

З матеріалів справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації №11816082 від 12.09.2006, придбана відповідно до договору купівлі-продажу від 12.09.2006, зареєстровано в реєстрі за №1535.

Як зазначено у позовній заяві та не спростовано відповідачем, для виконання вимог припису від 04.08.2017 позивач звертався в землевпорядні організації із проханням розроблення технічної документації з землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, але за відсутності згоди співвласників будинковолодіння, що знаходиться за адресою вул.Незалежності, 49, в с.Печеніжин, якими є ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в розробленні технічної документації було відмовлено.

Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду із позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою та її поділ, яка розглядається Коломийським міськрайонним судом.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного сайту Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області встановлено, що на розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа №346/4732/17 (провадження №2/346/235/18) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Печеніжинська ОТГ Коломийського району про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.01.2018 у вказаній цивільній справі за клопотанням ОСОБА_3 призначено судову земельну-технічну експертизу.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що не виконання вимог органу архітектурно-будівельного контролю, зазначених у приписі від 04.08.2017, мало місце з незалежних від позивача причин, а встановлений строк для усунення виявлених порушень законодавства не був достатнім, що в своїй сукупності виключає наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП.

Разом з тим, оскільки відповідачем вказані обставини не були враховані, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про невідповідність постанови про накладення адміністративного стягнення №128/1009/m.6/2017 від 26.10.2017 критеріям законності та обґрунтованості, така винесена з порушенням принципу пропорційності дотримання суб'єктом владних повноважень необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення, що є підставою для скасування зазначеного рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 229, 250, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року у справі №346/5163/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_8
ОСОБА_2