Справа № 330/565/18
Суддя: Гусарова В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/565/18

2-а/330/18/2018

"03" травня 2018 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі :

головуючого судді Гусарової В.В. при секретарі Колєдаєвої Л.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

встановив:

19.04.2018р до Якимівського районного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позову, 10 квітня 2018 року посадовою особою ГУНП в Кіровоградській області (відомості щодо особи позивач вказати не може, оскільки текст постанови є нечитаємим) відносно позивача винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення про те, що позивач при перестроюванні не подав сигнал світловим покажчиком, чим порушив вимоги ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП (інші відомості відповідно до вимог ст.160 ч.5 КАСУ позивач вказати не може, оскільки текст постанови є нечитаємим). На позивача накладено грошове стягнення в розмірі 425 грн.;

Під час зупинки авто, яким керував позивач, інспектором поліції було повідомлено, що позивач керував автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі М-12 Тернопіль-Кропивницький, при цьому не подав сигнал світловим покажчиком. Позивач повідомив поліцейського, що не вважає це порушенням, оскільки рухався по головній дороги без зміни напрямку руху. Таким чином, позивач не погодився із правопорушенням, навпаки, вважав себе невинним.

Позивач не згоден з вказаним порушенням, вважає, що оскаржувана Постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав:

Позивач не зобов'язаний рухаючи по головній дороги без зміни напрямку руху подавати сигнали світловим покажчиком, оскільки це не передбачено законом.

Таким чином, поліцейським вигадано неіснуюче порушення, яке помилково інкриміновано позивачу; Як зазначено в п 9.2 ПДР України. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В позові позивач просить скасувати постанову ВР № 124639 складену посадовою особою ГУНП в Кіровоградській області

Відповідно до ухвали суду від 20.04.2018 р. справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Представник позивача надав до суду заяву в якій просив проводити судове засідання без його участі, позов задовольнити.

Представника позивача двічі було повідомлено належним чином про час та місце судового засідання, також пропонувалося надати до суду відзив на позовну заяву. Але представником відповідача відзив на позовну заяву до суду не надано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до постанови серії ВР № 124639 від 10 квітня 2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини друга статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Позивач вказує, що з постановою він не був згідний, і вважав, що в його діях відсутня подія та склад правопорушення.

Разом з цим, відповідачем не надано жодного доказу, що позивач при складанні постанови визнав факт вчинення ним правопорушення, так з досліджуваної в судовому засіданні постанови серії ВР № 124639 від 10.04.2018 року не вбачається, що позивач визнає допущене правопорушення, оскільки сам по собі підпис в постанові про отримання її копії не може свідчити про визнання правопорушення без відповідного запису чи надання інших відповідних доказів, а в графі 10 постанови будь-які записи з цього приводу (щодо визнання правопорушення) відсутні.

Статтею 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак позивач, на думку суду, був позбавлений можливості на реалізацію зазначених прав.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В постанові ВР 124639 вказано, що при її складанні застосовано відео реєстратор ВА- 00100, але відповідачем до суду не надано відеозапису який би підтверджував скоєння позивачем правопорушення.

За таких обставин на думку суду, були відсутні достатні та достовірні докази, щодо вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та відповідно правомірності накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином відповідачем не надано суду доказів того, що в дях позивача мався склад правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, а тому справа відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, 247 ч.1п.1,284 ч.1 п.3 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 94, 243-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити .

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2018 р. серія

ВР № 124639 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної

відповідальності ст.122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн., винесену посадовою особою ГУНП в Кіровоградській області, провадження по справі закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі ( колишнього - Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду) через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня його складання. Учасник справи, якому не було вручено рішення суду в день його складання, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Суддя :