Справа № 607/9667/16-а
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2018 Справа №607/9667/16-а

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., представника позивачів за довіреністю ОСОБА_1, представника відповідача за довіреністю Зінов»єва ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3,ОСОБА_4 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред"явили до суду адміністративний позов до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень: № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « , яким вирішено надати у власність тридцяти чотирьом громадянам згідно поданих ними заяв земельні ділянки площею по 0,14 га кожному для будівництва житлових та господарських будівель за рахунок земель загального користування (пасовищ) ; № 241 від 24 березня 2006 року «Про розгляд протестів прокурора Тернопільського району Тернопільської області : протесту № 559 від 15 березня 2006 року на рішення сесії Підгороднянської сільської ради №235 від 10 лютого 2006 року « Про затвердження акту вибору земельної ділянки під розміщення індивідуальної житлової забудови в с. Підгороднє та генплану забудови даного кварталу» та протесту № 560 від 15 березня 2006 року на рішення сесії Підгороднянської сільської ради № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель «, яким вирішено затвердити акт вибору земельної ділянки під розміщення житлового кварталу індивідуальної житлової забудови в північно- східній частині с. Підгороднє, яким передбачено земельну ділянку площею 7,7 га виділити під розміщення індивідуальної житлової забудови; затверджений проект відведення земельних ділянок під розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови за рахунок земель запасу ; в рішення чотирнадцятої сесії Підгороднянської сільської ради четвертого скликання від 10 лютого 2006 року № 236 «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « внесені зміни замість тексту « за рахунок земель загального користування (пасовищ) внести текст «за рахунок земель запасу Підгороднянської сільської ради .

При вирішенні питання про закриття про закриття провадження у справі в частині адміністративного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень : № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « , яким вирішено надати у власність тридцяти чотирьом громадянам згідно поданих ними заяв земельні ділянки площею по 0,14 га кожному для будівництва житлових та господарських будівель за рахунок земель загального користування (пасовищ) ; № 241 від 24 березня 2006 року про розгляд протесту прокурора Тернопільського району Тернопільської області № 560 від 15 березня 2006 року на рішення сесії Підгороднянської сільської ради № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель» ,яким вирішено в рішення чотирнадцятої сесії Підгороднянської сільської ради четвертого скликання від 10 лютого 2006 року № 236 «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « внесені зміни замість тексту « за рахунок земель загального користування (пасовищ) внести текст «за рахунок земель запасу Підгороднянської сільської ради», суд приймає до уваги наступне :

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових відносинах, зокрема у спорах спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або індивідуальних актів ), дій чи бездіяльності,крім випадків, коли для розгляду таких спорів встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні функції управлінські функції ,в тому числі на виконання делегованих повноважень , і спір виник у зв»язку із виконанням чи невиконанням такою стороною зазначених функцій .

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно- правових відносин із яких виникають ,змінюються, припиняються цивільні права і обов"язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року "Про міжнародні договори" свідчить про обов'язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Верховний Суд України, розглядаючи заяву про перегляд рішення касаційної інстанції, 09 грудня 2014 року ухвалив постанову за № 21-308а 14, де зазначив таке :

« Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду" , але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)" . З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Таким чином, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом " . Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. » .

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14).

Окремо, 16 грудня 2015 року на спільному засіданні судових палат в цивільних, адміністративних та господарських справах, Верховний Суд України у справі №6-2410цс15 зробив наступний правовий висновок "Конституційний Суд України в пункті 4 - мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116. 122 Земельного кодексу України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи , що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку , що провадження у справі в частині позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень : № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « , яким вирішено надати у власність тридцяти чотирьом громадянам згідно поданих ними заяв земельні ділянки площею по 0,14 га кожному для будівництва житлових та господарських будівель за рахунок земель загального користування (пасовищ) ; № 241 від 24 березня 2006 року про розгляд протесту прокурора Тернопільського району Тернопільської області № 560 від 15 березня 2006 року на рішення сесії Підгороднянської сільської ради № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель» ,яким вирішено в рішення чотирнадцятої сесії Підгороднянської сільської ради четвертого скликання від 10 лютого 2006 року № 236 «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « внесені зміни замість тексту « за рахунок земель загального користування (пасовищ) внести текст «за рахунок земель запасу Підгороднянської сільської ради» підлягає до закриття .

Керуючись вимогами п. 1 ч. 1 ст. 238, ст. ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в частині визнання незаконними та скасування рішень: № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « , яким вирішено надати у власність тридцяти чотирьом громадянам згідно поданих ними заяв земельні ділянки площею по 0,14 га кожному для будівництва житлових та господарських будівель за рахунок земель загального користування (пасовищ) ; № 241 від 24 березня 2006 року про розгляд протесту прокурора Тернопільського району Тернопільської області № 560 від 15 березня 2006 року на рішення сесії Підгороднянської сільської ради № 236 від 10 лютого 2006 року «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель» ,яким вирішено в рішення чотирнадцятої сесії Підгороднянської сільської ради четвертого скликання від 10 лютого 2006 року № 236 «Про надання у власність земельних ділянок для будівництва житлових та господарських будівель « внесені зміни замість тексту « за рахунок земель загального користування (пасовищ) внести текст «за рахунок земель запасу Підгороднянської сільської ради» - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду .

Дата складання повного тексту ухвали 27 квітня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_5