Справа № 825/1741/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1741/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Клопота С.Л.,
за участю секретаря Роговець М.О.,
представника позивача Орлова О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування за фактом неотримання навчальної літератури» № 686 від 15.08.2017.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 «Про результати службового розслідування за фактом неотримання навчальної літератури» № 686 від 15.08.2017, в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є незаконним оскільки службове розслідування проведене з порушенням встановлених строків, відповідачем порушено строки ознайомлення позивача з результатами службового розслідування та ознайомлення з доганою, неповнотою службового розслідування, невідповідністю стягнення ступіню тяжкості допущеного порушення, порушенням вимог діловодства у документах службового розслідування та оскаржуваному наказі.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.
До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить залишити позов без розгляду у зв`язку з порушенням позивачем строку звернення до суду.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Наказом Головного командувача Збройних сил України від 29.10.2015 р. № 648 позивача було призначено на посаду заступника начальника 169 навчального центру - начальника навчального відділу військової частини НОМЕР_1 , де він проходить військову службу по даний час і є військовослужбовцем.
18.04.2017 між військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира та фізичною особою-підприємцем укладено договір № 16/13/04/6 на продаж продукції (навчальної літератури), в подальшому навчальна література повинна була передатися до військової частини НОМЕР_2 для забезпечення потреб.
Того ж дня, заступник командира військової частини НОМЕР_1 - начальник навчального відділу полковник ОСОБА_1 , підписав накладну № 16, в якій було зазначено, що гр. ОСОБА_3 відпустила, а гр. ОСОБА_1 отримав друкованої продукції, згідно номенклатури, на с уму 49912 грн. 50 коп.
25.04.2017, на підставі зазначеної накладної, на виконання п. 2.2. договору № 16/13/04/6 від 18.04.2017, платіжним дорученням № 315 від 19.04.2017 ВЧ НОМЕР_1 було сплачено 49912 грн. 50 коп.
В ході перевірки, зафіксованої актом від 1.06.2017, було встановлено відсутність цієї продукції на території військової частини.
1.06.2017 командиром ВЧ НОМЕР_1 було видано наказ № 436, яким, по даному факту призначено службове розслідування та склад відповідної комісії.
13.06.2017 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 436 термін проведення службового розслідування, по даному факту, було продовжено до 9.07.2017.
В ході проведення службового розслідування, зафіксованого в акті від 12.08.2017, було встановлено наступне.
18.04.2017 між військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира та фізичною особою-підприємцем укладено договір на продаж продукції (навчальної літератури), в подальшому навчальна література повинна була передатися до військової частини НОМЕР_2 для забезпечення потреб.
Того ж дня, заступник командира військової частини НОМЕР_1 - начальник навчального відділу полковник ОСОБА_1 , не будучи уповноваженою особою, без довіреності та відома командира військової частини НОМЕР_1 , шляхом зловживання своїм службовим становищем підписав накладну, в якій зазначено, що ФОП відпустила, а ОСОБА_1 отримав зазначену продукцію на суму 49 912 грн. 50 коп., згідно номенклатури.
Станом на 18.04.2017 ця продукція на територію військової частини на завозилась і була відсутня.
Згідно акту приймання передачі № 16, вказана продукція була поставлена військовій частині лише 12.05.2017.
На підставі встановлених в ході службового розслідування фактів та обставин, комісія зробила висновок про неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, в частині недотримання вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, функціональних обов`язків і рекомендувала накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.08.2017 № 686, за недотримання вимог ст., ст. 16, 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України, функціональних обов`язків, затверджених командиром частини, заступнику начальника навчального центра начальнику навчального відділу полковнику ОСОБА_1 було оголошено догану.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Дослідженими судом доказами доведено, що позивач, заступник командира військової частини НОМЕР_1 - начальник навчального відділу полковник ОСОБА_1 , не будучи уповноваженою особою, без довіреності та відома командира військової частини НОМЕР_1 , шляхом зловживання своїм службовим становищем підписав накладну, в якій зазначено, що ФОП відпустила, а ОСОБА_1 отримав зазначену продукцію на суму 49 912 грн. 50 коп., згідно номенклатури.
При цьому не пересвідчився ні в надходження прийнятого ним товару, ні в його наявності в природі.
Жодними представленими суду доказами вказаний факт не спростовується.
Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів.
Командир (начальник) відповідно до посади, яку він обіймає повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Керуючись Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-ХІV (далі - Дисциплінарний статут), «Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 (діяла на той час) (далі - Інструкція) з метою з`ясування причин і умов, що сприяли факту неотримання навчальної літератури у військовій частині НОМЕР_2 , командиром військової частини НОМЕР_1 було прийняте правомірне рішення про проведення службового розслідування у складі комісії (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2017 року за №436).
Відповідно ст. 85 Дисциплінарного статуту, п.п. 1.6. Інструкції, службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).
У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні.
Порядком, який визначений у Інструкції, особам, які проводять службове розслідування, надається право:
- отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки;
- ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з ни^ копії та долучати до матеріалів службового розслідування;
- отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.
Пунктом 5.6 Інструкції визначено, що особи, які проводять службове розслідування, несуть персональну відповідальність за всебічне, повне, своєчасне і об`єктивне його проведення та додержання вимог законодавства України.
За час проведення службового розслідування були опитані причетні посадові особи, досліджені необхідні документи, довідки і після проведення службового розслідування за результатами роботи комісії, був складений акт.
Акт службового розслідування це службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки в даному випадку не отримання військовою частиною навчальної літератури, що призвело до розтрат державних коштів на загальну суму 49 912,50 грн. і є лише носієм доказової інформації про виявлені обставини зазначені в цьому ж акті.
Складення акту за результатами службового розслідування по факту виникнення конфліктної ситуації є службовою діяльністю посадової особи на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації стосовно подій як мали місце 18.04.2017 у 169 Навчальному центрі сел. Десна, Чернігівської області.
Комісія, при складанні акту, виклала свою суб`єктивну оцінку результатів службового розслідування конфліктної ситуації.
Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Інструкції, про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування.
Командир військової частини НОМЕР_1 під особистий підпис, ознайомив ОСОБА_1 з актом та матеріалами службового розслідування, про що останній на авантитулі поставив свій підпис.
Статтею 86 Дисциплінарного статуту визначено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до ст. 68 Дисциплінарного, статуту, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) попередження про неповну службову відповідність;
д) пониження в посаді;
е) пониження військового звання на один ступінь;
є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;
ж) позбавлення військового звання.
Визначення форми дисциплінарного стягнення є виключним правом командира.
Зважаючи на встановлені в ході службового розслідування порушення, допущені позивачем, суд вважає, що обравши визначену форму дисциплінарного стягнення, командир відповідача діяв розумно, зважено та не вийшов за межі відповідності покарання.
Згідно із ст. 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (ст.88 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до порядку виконання дисциплінарних стягнень, визначених статтями 96, 97 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. Про накладення дисциплінарного стягнення оголошується офіцерському складу особисто.
Враховуючи характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, командиром військової частини НОМЕР_1 21.08.2017 за результатами службового розслідування, заступнику командира військової частини НОМЕР_1 - начальнику навчального відділу полковнику ОСОБА_1 було оголошено рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та вказано, що матеріали службового розслідування скеровуються до органу досудового розслідування для здійснення перевірки і прийняття процесуального рішення.
З доданим аркушем бесіди військовослужбовець був ознайомлений.
Зважаючи на наведене, судом встановлено, що з результатами службового розслідування позивача було ознайомлено своєчасно.
Разом з тим, суд зазначає, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, в тому числі і у вигляді оголошення догани, є юридично значимим фактом, який має визначення та часі.
А факт ознайомлення особи з тексом наказу про притягнення її до дисциплінарної відповідальності повинен бути письмово зафіксований.
Також суд зазначає, що ознайомлення особи з актом та матеріалами службового розслідування та повідомлення про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у аркуші співбесід не може розцінюватись як факт ознайомлення її з тексом наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що з наявністю та текстом оскаржуваного наказу позивач ознайомився лише 15.03.2018 під час ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № 0000109.
Доказів, які б спростовували таке твердження позивача, суду не представлено.
Зважаючи на наведене, судом встановлено, що подавши позов про оскарження вказаного наказу до суду 12.04.2018, позивач не пропустив строку звернення до суду і підстави для залишення позову без розгляду є відсутніми.
Суд не погоджується із посиланням позивача на порушення відповідачем норм Кодексу законів про працю України, які порушують його права.
Відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2233-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.
При цьому згідно зі статтею 2 вищезазначеного Закону України військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Стаття 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.
Виходячи з наведеного, на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.
Щодо твердження позивача про перевищення повноважень командиром військової частини НОМЕР_1 (щодо порушення вимог діловодства), суд зазначає наступне.
У Збройних Силах України особливе місце посідають нормативні акти військового управління, які допомагають регулювати питання бойової підготовки, військової дисципліни, матеріально-технічного забезпечення військових частин та установ.
Документи є похідними від функціонуючих у державі документів, мають притаманні їм ознаки, якості і риси та разом із тим мають свої особливості, обумовлені специфікою життя та діяльності військової частини і установи, і існуючими в них правовідносинами.
Відповідно до «Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади. Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242, була затверджена Генеральним штабом Збройних Сил України від 16.09. 2013 року №200 «Інструкція з діловодства у Збройних Силах України» (далі - Інструкція з діловодства).
Інструкцією з діловодства визначено, що у Збройних Силах України створюються такий із видів службових документів, як наказ.
Наказ командира (керівника) - основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини, виданий на правах єдиноначальності.
У військових частинах видаються низка розпорядчих документів, одним із них є наказ командира (керівника) військової частини з основної діяльності.
Накази з основної діяльності видаються з питань щодо службових розслідувань та перевірок тощо.
Твердження позивача про те, що військова частина НОМЕР_2 є зовсім іншою структурою Збройних Сил України, ніж військова частина НОМЕР_1 - є помилковим висновком.
Так відповідно до Тимчасового положення про навчальний центр (об`єднаний центр) Збройних Сил України, затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України 05.03.2012 року №41, навчальний центр - військова частина, у якій здійснюється первинна професійна підготовка щодо здобуття військовослужбовцями рядового та сержантського (старшинського) складу військової, служби за контрактом, військовослужбовцями строкової служби - відповідно до їх покликань, інтересів та здібностей, а також перепідготовка та підвищення кваліфікації для потреб Збройних Сил України.
Навчальний центр у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, директивами і наказами Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Навчальний центр є юридичною особою, веде самостійне фінансове та військове господарство, має Бойовий прапор, печатку із зображенням Державного герба України та реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України.
Структура та чисельність особового складу навчального центру визначається штатами.
Спільною директивою Міністерства, оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 07 березня 2014 року № Д-322/1/3 дек «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2014 році», військова частина НОМЕР_2 підпорядкована командиру військової частини НОМЕР_1 .
Навчальний центр структурно складається з: управління (військова частина НОМЕР_1 ) та військових частин (військова частина НОМЕР_2 ).
Начальник навчального центру (командир військової частини НОМЕР_1 ) є прямим начальником для всього особового складу навчального центру. Його права та загальні обов`язки визначені Статутами Збройних Сил України, Тимчасовим положенням про навчальний центр (об`єднаний центр) Збройних Сил України.
За таких підстав суд вважає, що призначаючи службове розслідування та виносячи оскаржуваний наказ, командир відповідача діяв в межах своїх повноважень, а, при проведенні службового розслідування та виданні оскаржуваного наказу, порушень вимог діловодства допущено не було.
Зважаючи на наведене вище та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що, виносячи оскаржуваний наказ, відповідач діяв підставно, в межах своїх повноважень, розсудливо та правомірно.
Оскаржуваний наказ є обгрунтованим, винесеним на підставі об`єктивних доказів, є правомірним і скасуванню не підлягає.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Повний текст рішення виготовлено 05 травня 2018 рку.

Суддя С.Л. Клопот