Справа № 813/210/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/210/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Жеребецького Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень- рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування фінансових санкцій,-

в с т а н о в и в:

15.01.2018 року ФО-П ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень- рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування фінансових санкцій.

Ухвалою від 16 січня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що придбані автомобілі позивач використовує у своїй господарській діяльності, про що свідчать відповідні бухгалтерські документи, а відтак прийняті податкові повідомлення - рішення, вимогу та рішення про застосування штрафних санкцій позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що проведеною перевіркою ФО - П ОСОБА_3 встановлено ряд порушень в частині адміністрування податку на додану вартість, а відтак під час винесення спірних рішень контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області 19.12.2017 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 13.11.2017 року. За результатами перевірки складено акт перевірки № 2325/13-01-13-07/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою встановлено, порушення п.177.2, п. 177.3, п.177.4, п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI із змінами та доповненнями, неналежне ведення обліку доходів та витрат, внесення до декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік перекручених даних донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 940, 80 грн.; порушено пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI із змінами та доповненнями, у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) за 1-4 квартали 2016 р., не в повному обсязі відображено відомості про суми доходів нарахованих (сплачених) фізичним особам - підприємцям; п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1, ст. 163 п.16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № № 2755- VI (із змінами і доповненнями) донараховано військового збору за 2016 р. в сумі 78,45 грн.; п.189.1, ст.189, п.193.1 ст. 193, п.198.1, п. 198.1, п. 198.5, ст.198, п. 200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № № 2755- VI із змінами та доповненнями, донараховано податок на додану вартість в сумі 294650, 00 грн., в тому числі за квітень 2016 року - 193017, 00 грн., за травень 2016 року - 101633, 00 грн.; п.1 ч.4 ст.1, абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, донараховано єдиний внесок за 2016 рік в розмірі 1150, 60 грн.; ст.2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями в частині несвоєчасного надходження товару по імпорту в іноземній валюті від нерезидентів, нараховано пеню в розмірі 7644, 59 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено:

податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 27.12.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 441 975 грн., у тому числі 294650, 00 за податковим зобов'язанням та 147325, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 27.12.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 1411,20 грн., у тому числі 940, 80 за податковим зобов'язанням та 470, 40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

податкове повідомлення - рішення форми «ПС» № 7 від 27.12.2017 року

яким позивачу застосовано штрафні фінансові (санкції) у розмірі 510 грн.;

податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 27.12.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 98,06 грн., за податковим зобов'язанням у розмірі 78,45 грн., та 19,61 за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 19,61 грн.;

Також, 27 грудня 2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області складено податкову вимогу № Ф- , згідно якої сума податкового боргу позивача зі сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 1150,60 грн.

Рішенням від 27.12.2017 року № застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 115, 06 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зареєстрований Сколівською районною державною адміністрацією як фізична особа-підприємець, підтвердженням чого є наявне в матеріалах справи свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_10 від 24 квітня 2002 року.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за позивачем зареєстровано наступні види діяльності: лісозаготівля, лісопильне та стругальне виробництво, виробництво інших виробів з деревини, виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно - технічним обладнанням, вантажний автомобільний транспорт.

В акті перевірки в п.2.6.1 зазначено, що ФОП ОСОБА_3, у квітні 2016 року придбав у ТзОВ «Форвард Автоцентр» автомобіль VW Новий Passat відповідно до податкових накладних від 08.04.2016 року № 90 на суму ПДВ 191666, 70 грн., та від 11.04.2016 року № 109 на суму ПДВ 1350, 00 грн. У травні 2016 року ФО-П ОСОБА_3, придбав у ТзОВ «Форвард Автоцентр» автомобіль VW Нова Jetta Premium Life відповідно до податкової накладної від 06.05.2016 року № 138 на суму ПДВ 88700, 00 грн., та у ПП «Зелений гай» придбав Renault Magnum НОМЕР_12. Напівпричіп Schmits НОМЕР_11 відповідно до податкової накладної від 06.05.2016 року на суму ПДВ 12933, 33 грн. Дані суми ПДВ включені до складу податкового кредиту за відповідні місяці.

В акті перевірки було встановлено, що суб'єктом права власності при придбанні автомобіля є фізична особа (громадянин), а не фізична особа - підприємець, яка здійснювала оплату за придбання автомобіля, то таким чином фактично здійснювалася передача автомобіля від фізичної особи - підприємця у приватну власність фізичної особи. Крім того, зазначено, що формування податкового кредиту за операцією з придбання підприємством легкового автомобіля здійснюється за загальними правилами, оскільки нормами ПКУ особливостей для таких операцій не передбачено.

Згідно п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3. статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Особливих умов для формування податкового кредиту для фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, Кодексом не передбачено.

Отже, основною умовою віднесення сум ПДВ, сплачених (нарахованих) у звязку з придбанням товарів, послуг та основних фондів, до податкового кредиту, є їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, до податкового кредиту фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, можливе включення сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у зв'язку з придбанням товарно-матеріальних цінностей, за умови використання таких засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належного документального оформлення і підтвердження відповідних витрат та відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Цивільний кодекс України дозволяє суб'єкту підприємницької діяльності фізичній особі використовувати у своїй господарській діяльності належне даній фізичній особі майно. Так, ч. 1 ст.320 ЦК України передбачає, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Крім того, ч. 1 ст.134 Господарського кодексу України передбачають, що суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Цивільним кодексом України у ст. 328 передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 11 ЦК викладені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 11 передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

08 квітня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, придбано в ТзОВ «Форвард автоцентр» автомобіль Passat, номер кузова НОМЕР_13, загальною вартістю 1158 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 193000,00 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи договором купівлі - продажу автомобіля, додатком до договору № 1, актом приймання - передачі транспортного засобу, додатковою угодою до договору купівлі - продажу, платіжним дорученням № 780 від 12.04.2016 року та видатковою накладною.

06 травня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, придбано в ТзОВ «Форвард автоцентр» автомобіль марки Volkswagen Jetta, номер кузова НОМЕР_7, загальною вартістю 532100, 00 грн., в тому числі ПДВ 88683, 33 грн., у ПП «Зелений гай» придбав автомобіль НОМЕР_8, НОМЕР_9, що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами купівлі - продажу, додатком до договору № 1, актом приймання - передачі транспортного засобу, додатковою угодою до договору купівлі - продажу, платіжним дорученням № 177 від 06.05.2016 року та видатковою накладною.

Також було проведено державну реєстрацію вказаних вище транспортних засобів на ім'я ОСОБА_5, про що свідчить копії свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів , наявних в матеріалах справи (арк. 104-106).

Судом встановлено, що позивач придбані вище автомобілі використовує у господарській діяльності, що підтверджується копіями наказів від 28.04.2016 № 4 року та № 6 від 08.06.2016 року, актами виконаних робіт, платіжними дорученнями на оплату (а.с. 109-114).

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем, який здійснює діяльність, віднесену законодавством до підприємницької, є платником ПДВ у розумінні пп. 14.1.139 п. 14.1 ст. 1, п. 180.1 ст. 180 ПК України, зареєстрований у встановленому порядку платником ПДВ, а тому на нього повною мірою поширюються норми ПК України, які визначають порядок визначення податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами і відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в ході судового розгляду не спростовані, та не підтверджені належними та допустимими доказами на обгрунтування своєї позиції. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як закріплено частиною другою статті 2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4452, 60 грн., підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.11.2017 № , № , № , № 7, вимогу про сплату боргу Ф- від 27.12.2017 року, рішення про застосування фінансових санкцій № від 27.12.2017 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (вул.Стрийська,35, м.Львів, 79003, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер - НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1 судовий збір у сумі 4452 (чотири тисячі чотириста п'ятдесят дві) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 05 травня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.