Справа № 225/1671/18
Суддя: Челюбєєв Є. В.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/225/66/2018
Єдиний унікальний номер № 225/1671/18-а
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП у Донецькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №928024 від 10.04.2018, скасувати постанову серії НК №928024 від 10.04.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити, у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 10.04.2018 в м. Торецьку по проспекту Шахтарів, (480 220 250 - 370 500 370), керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався зі сторони забалочної частини міста в напрямку смт. Новгородське. Проспект Шахтарів складається з двох доріг в різному напрямку. При закінченні проспекту дві дороги, розділені газоном з насадженнями дерев та кущів, обєднуються в одну єдину дорогу в напрямку с. Неліпівка та смт. Новгородське. Тобто, рухаючись по одній із доріг по проспекту Шахтарів, при її закінченні і обєднанні в одну дорогу, він просто продовжив рух вже по поєднаній дорозі. Отже рух по цій дорозі не передбачає перестроювання, поворотів чи розворотів, тому не було ніякої необхідності в поданні будь-яких сигналів повороту. При цьому, він рухався по головній дорозі, яка під невеликим кутом після обєднання уходила ліворуч. Незважаючи на це, інспектором поліції на місці було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, у звязку з тим, що при повороті ліворуч він не подав сигнал лівого повороту, тим самим порушив п.9.2 (б) ПДР, тобто перед поворотом не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку і його дії було кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП, з чим позивач повністю не згодний.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові. Підтвердив, що рухаючись по одній із доріг по пр-ту Шахтарів, при її закінченні та обєднанні в одну дорогу, він просто продовжив рух вже по обєднаній дорозі, яка не передбачає перестроювання, поворотів чи розворотів, у звязку з чим необхідності в поданні будь-яких сигналів повороту не було. Дорога була головною, смуги він не змінював, не розвертався, на другорядну дорогу не зїжджав, а тому не було потреби вмикати поворот.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заперечення на позов та заяву про розгляд справи без його участі.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

У відповідності до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853 затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 928024 від 10.04.2018 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що він 10.04.2018 в м. Торецьку по проспекту Шахтарів, (480 220 250 - 370 500 370), керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, при повороті ліворуч не подав сигнал лівого повороту, чим порушив п.9.2 (б) Правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення на місці події інспектор поліції позбавив позивача можливості реалізувати у повному обсязі свої права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, відповідачем надано лише фото ділянки місцевості за місцем події, з яких неможливо прийти до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом під час складання спірної постанови позивач заперечував вчинення ним порушення вимог ПДР України.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, не підтверджено належними доказами.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач в межах даної справи не довів правомірності прийняття спірного рішення, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню .

Згідно вимог частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 286, пп. 15 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 928024 від 10.04.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Челюбєєв