Справа № 804/854/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2018 року Справа № 804/854/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Музиці Я.І.
представника позивача - Макаренко Н.А.,
представника відповідача - Сербулової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталонбудсервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач вважає дії відповідача щодо прийняття наказу та оскаржуваний наказ протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, оскільки у відповідача були відсутні підстави для винесення такого наказу.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позовну заяву без задоволення. В обґрунтування відзиву зазначено, що винесення оскаржуваного наказу обумовлено тим, що підприємством не надано пояснень, інформації та документів з тих питань, що витребовувались у запиті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, відповіді на відзив на адміністративний позов.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачем на адресу позивача був направлений письмовий запит від 30.03.2017 року № 5538/10/04-36-14-12-122017 р. «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)», стосовно надання копій документів та пояснень, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку та звітності) із ТОВ «КСБ», ТОВ «ЕБК енергія» за грудень 2016 р.
На вказаний запит позивачем надано відповідь №454 від 25.04.2017, а саме зазначено, що у підприємства відсутні достатні правові підстави для надання запитуваних документів та пояснень з огляду на те, що запит податкового органу не відповідає вимогам Податкового кодексу України, оскільки не містить підстав його направлення, а саме: не зазначено які факти свідчать про порушення з боку підприємства або його контрагентів податкового та іншого законодавства, а також переліку конкретних документів, що запитуються.
З відзиву на адміністративний позов та пояснень представника відповідача у судовому засіданні судом встановлено, що перевірку позивача було призначено у зв'язку з ненаданням останнім достатніх пояснень, інформації та документів з тих питань, що витребовувались у письмовому запиті контролюючого орану.
Зазначений наказ та дії контролюючого органу по його винесенню є предметом спору в цій справі.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що обставин які є підставами для призначення та проведення позапланової перевірки чітко визначені нормами законодавства, а отже дотримання вказаних норм податковим органом є вирішальним для правильного вирішення даної справи.
Спір стосується правомірності оскаржуваного наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, наявності обставин її здійснення згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Отримання податкової інформації контролюючими органами служби регламентується статтею 73 Податкового кодексу України, Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245.
Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Так, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підставою для перевірки є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Отже, обов'язковою передумовою здійснення документальної перевірки позивача є направлення письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.
Відповідно до підпункту 16.1.5, підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, документальна позапланова перевірка проводиться на підставі наказу керівника органу державної податкової служби та за наявності підстав для її проведення.
За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Суд погоджується з доводами позивача про відсутність підстав у податкового органу на призначення перевірки позивача, оскільки досліджений при розгляді справи запит податкового органу, наказ про проведення перевірки не відповідають вимогам, встановленим вищенаведеними нормами Податкового кодексу України, а також встановлений факт надання Товариством відповідної інформації на письмовий запит податкового органу у передбачений законодавством строк.
Посилання у спірному наказі на доповідну записку заступника начальника
В пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Судом визначено, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».
З дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки.
Невиконання вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
За викладених обставин суд приходить до висновку, що наказ про проведення перевірки Товариства є безпідставним, протиправним, необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам до рішень суб'єкту владних повноважень, установленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У відповідності до ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятого наказу, а отже, оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи рішення суду про задоволення позовних вимог, а також те, що у справі міститься документальне підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 1762 гривень (оригінал платіжного доручення від 29.01.2018 року №8098), судові витрати позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 02 травня 2018 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко