Справа № 817/818/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2018 року м. Рівне №817/818/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача, Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу підвищення до пенсії, визначеного пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за періоди: з 23 січня 2016 року по 23 червня 2016 року, з 24 червня 2016 року по 24 грудня 2016 року, з 25 грудня 2016 року по 25 червня 2017 року та з 19 серпня 2017 року по 19 лютого 2018 року та зобов'язання відповідача нарахувати та виплати позивачу таке підвищення до пенсії за вказані періоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та є членом сімї громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій та згодом був реабілітований. Пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Так, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складав: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року - 1247 гривень, з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня 2017 року - 1312 гривень, з 1 грудня 2017 - 1373 гривні та з 1 січня 2018 року - 1373 гривні. Відповідно розмір підвищення до пенсії позивача мав становити: з 1 січня 2016 року 268,50грн., з 1 травня 2016 року 282,50грн., з 1 грудня 2016 року 311,75грн., з 1 січня 2017 року 311,75грн., з 1 травня 2017 року 328грн., з 1 грудня 2017 343,25грн. та з 1 січня 2018 року 343,25грн. Проте, відповідач здійснює виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 43,25грн у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Бездіяльність відповідача щодо виплати йому підвищення до пенсії як члену сімї реабілітованого громадянина в меншому розмірі ніж передбачено пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення позивач вважає протиправною, оскільки норми вказаного закону мають вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654. З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2018 року даний позов було передано на розгляд Рівненському окружному адміністративному суду до відкриття провадження у справі.

20 березня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 надійшов до Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року позовна заява залишалася без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

У встановлений судом строк позивач допущені недоліки усунув.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що дійсно перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з підвищенням як примусово переселений член сімї реабілітованого громадянина. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», з 01 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні. Тобто, призначення та виплата підвищення до пенсії позивачу як примусово переселеному члену сімї реабілітованого громадянина здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654, яка є чинною на даний час. Одночасно, відповідач вказує, на відсутність підстав для звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок та виплату підвищення до пенсії як примусово переселеному члену сімї реабілітованого громадянина у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за вказані у позовній заяві періоди та відповідач відповідно не приймав рішення про відмову позивачу в здійсненні такого перерахунку та виплати. Крім цього, зазначав, що позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Також, у відзиві на позовну заяву міститься клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін для всебічного дослідження доказів по справі та прийняття правомірного рішення.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.6 ст.262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 263 КАС України передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Із змісту позовних вимог слідує, що предметом даної справи є оскарження бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу підвищення до пенсії, визначеного пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому в силу вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України її належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Одночасно, суд зазначає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 01.10.1991 перебуває на обліку у відповідача та з 01.01.2004 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до довідки №1/9339 від 19.11.1991 позивача було реабілітовано на підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 №962-XII як члена сімї громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій.

До пенсії за віком позивачу було призначено підвищення як примусово переселеному члену сімї реабілітованого громадянина, яке з 23.01.2016 виплачується позивачу в розмірі 43,25грн. Вказане не заперечується сторонами згідно із змістом позовної заяви та відзиву на позовну заяву.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788), громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

У 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, було установлено в наступних розмірах: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень, з 1 грудня 2016 - 1247 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 №928-VIII).

У 2017 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, було установлено в наступних розмірах: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня 2017 року - 1312 гривень, з 1 грудня 2017 року - 1373 гривні (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 №1801-VIII).

У 2018 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, було установлено в наступних розмірах: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня 2018 року - 1435 гривень, з 1 грудня 2018 року - 1497 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Відповідно розмір підвищення до пенсії позивача, передбаченого п.«г» ст.77 Закону №1788, мав становити: з 1 січня 2016 року 268,50грн., з 1 травня 2016 року 282,50грн., з 1 грудня 2016 року 311,75грн., з 1 січня 2017 року 311,75грн., з 1 травня 2017 року 328грн., з 1 грудня 2017 343,25грн. та з 1 січня 2018 року 343,25грн.

Разом з тим, з 23.01.2016 відповідач виплачує позивачу підвищення до пенсії, передбачене п.«г» ст.77 Закону №1788, в розмірі, встановленому підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», а саме 43,52грн.

Суд звертає увагу, що з огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон №1788 має вищу юридичну силу в порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, а тому до спірних правовідносин мають застосовуватися саме положення Закону, а не Постанови Кабінету Міністрів.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що здійснюючи з 23.01.2016 виплату позивачу підвищення до пенсії як примусово переселеному члену сімї реабілітованого громадянина в розмірі 43,52, а не у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону №1058, відповідач допустив протиправну бездіяльність, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на належне пенсійне забезпечення.

З огляду на вказане, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу підвищення до пенсії, визначеного п.г ст.77 Закону №1788 у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону №1058, починаючи з 23.01.2016, та зобов'язання відповідача нарахувати та виплати позивачу таке підвищення до пенсії - є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Твердження відповідача про відсутність підстав для звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок та виплату підвищення до пенсії як примусово переселеному члену сімї реабілітованого громадянина у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону №1058 з 23.01.2016 та відповідач відповідно не приймав рішення про відмову позивачу в здійсненні такого перерахунку та виплати, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу підвищення до пенсії як примусово переселеному члену сімї реабілітованого громадянина в розмірі, передбаченому п.г ст.77 Закону №1788, з 23.01.2016.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі шляхом визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

При цьому, захист порушених прав, свобод або законних інтересів особи положення КАС України не ставлять у залежність від факту попереднього звернення (не звернення) такої особи до субєкта владних повноважень з приводу усунення порушень.

Також, суд критично оцінює твердження відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду із цим позовом за захистом своїх прав, з огляду на наступне.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що одночасно з даним позовом позивачем було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду. Вказане клопотання позивач обґрунтував тим, що в грудні 2017 року він звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з аналогічним позовом. Однак, у позовній заяві ним помилково було зазначено початок періоду з якого відповідача необхідно зобов'язати нарахувати та виплатити підвищення до пенсії - з 23.03.2015. Таким чином, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року по справі №572/1349/17 позивачу було відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою, оскільки у спорі між вказаними сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є постанова Сарненського районного суду Рівненської області від 22.01.2016 по справі №572/3571/15-а, яка набрала законної сили.

Ухвалою суду від 03.04.2018 вказане клопотання було задоволено та позивачу було поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

Підсумовуючи вище наведене в його сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору у розмірі 704,80грн. відповідно до квитанції від 29.03.2018 №30, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, визначеного пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 23 січня 2016 року.

Зобов'язати Сарненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, визначене пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення, у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 23 січня 2016 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Сарненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судовий збір в розмірі 704,80грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (34560, Рівненська обл., Сарненський р-н, с. Мельниця, вул. Миру, 25, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Сарненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34502, Рівненська обл., Сарненський р-н, м. Сарни, вул. Суворова, 8, ).

Повний текст рішення складено 03 травня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.