Справа № 807/2025/17
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Ужгород№ 807/2025/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Палінчак В.П.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача 1: ОСОБА_2 (довіреність від 31.08.2016 року № 01-16/564)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Голови Закарпатської обласної ради Рівіс Михайла Михайловича, третя особа - Комунальна установа "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 квітня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення складено в повному обсязі 8 травня 2018 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської обласної ради (далі - відповідач 1, Закарпатська облрада), Голови Закарпатської обласної ради Рівіс Михайла Михайловича (далі - відповідач 2, Голова Закарпатської облради Рівіс М.М.), третя особа - КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" в особі Комісії з реорганізації КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" (ухвалою суду від 12.04.2018р., протокольно, занесеною до журналу с/з, замінено КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" в особі Комісії з реорганізації КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" на правонаступника - Комунальну установу "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради (далі - третя особа, Управління спільною власністю Закарпатської обласної ради), яким просить визнати протиправним та скасувати рішення сесії Закарпатської обласної ради № 985 від 30.11.2017. "Про врегулювання окремих питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області"; визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Закарпатської обласної ради № 47/01-48 від 07.12.2017р. "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийнятим рішенням обласної ради та розпорядженням голови обласної ради порушено норми ч.2 ст. 19 Конституції України та безпосередньо діюче законодавство України, а саме норми Цивільного, Господарського кодексів України, які є нормами прямої дії та вищої юридичної сили.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала, просила суд позов задовольнити в повному обсязі, представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Закарпатською обласною радою (відповідачем 1) надано суд відзив на позовну заяву від 10.01.2018р. за № 1739/01-30, згідно якого Закарпатська облрада не погоджується із вказаним позовом, як безпідставним та необгрунтованим, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, позивачем при зверненні до суду не вказано в чому саме полягає порушення його прав чи законних інтересів у зв'язку із прийнятими обласною радою рішенням та розпорядженням та не надано жодного доказу на підтвердження таких ймовірних порушень всупереч статтям 73, 76, 77 КАС України.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позову заперечив та просить суд відмовити в його задоволенні з мотивів, що викладені у запереченні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, 30.11.2017р. Закарпатською обласною радою прийнято рішення № 985 "Про врегулювання окремих питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Закарпатської області" (далі - Рішення), яким вирішено припинити в порядку реорганізації діяльність КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" шляхом перетворення його в Комунальну установу "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради. Згідно пп. 4.1 п.4 цього Рішення, невідкладно здійснити державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи та п.5 Рішення передбачено створити юридичну особу публічного права - Комунальну установу "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради шляхом перетворення Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради".

Розпорядженням голови Закарпатської обласної ради від 07.12.2017р. № 47/01-48 "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" (далі - Розпорядження), на виконання рішення обласної ради від 30.11.2017р. № 985, яке набрало чинності 07.12.2017р., створено комісію з реорганізації КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" у складі, згідно з додатком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного: частиною пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно із ст. 59 Господарського кодексу України (далі - ГК України), припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону. Згідно із ст. 137 ГК України, власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Пунктом 20 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно положень Статуту комунального закладу, якого стосуються оскаржені рішення, заклад заснований на базі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, яке закріплене за ним на правах господарського відання відповідно до рішень обласної ради та є уповноваженим органом Закарпатської обласної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Суд констатує, що Комунальне підприємство "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" - це юридична особа публічного права утворена обласною радою, як органом місцевого самоврядування, в розпорядчому порядку, відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського кодексу України, на базі відокремленої частини спільної власності територіальних громад області і входить до сфери його управління.

Статут Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" було затверджено в новій редакції рішенням Закарпатської обласної ради від 22.09.2016р. № 487, а також визнано такими, що втратили чинність, пункти 3 та 4 рішення Закарпатської обласної ради від 06.03.2015р. № 1198 наступного змісту: "3. Визначити, що комунальне підприємство "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" є уповноваженим органом по управлінню майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, яке закріплене на праві господарського відання за цим підприємством."; "4. Встановити, що комунальне підприємство "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" є правонаступником відділу управління комунальним майном виконавчого апарату обласної ради щодо укладених останнім раніше договорів оренди вбудованих приміщень адмінбудівель, що закріплені за підприємством на праві господарського відання.".

Таким чином, Закарпатська обласна рада, у спірних правовідносинах виступає розпорядником майна комунальної власності, а саме Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради, а відтак як розпорядник майна відповідач вправі приймати рішення щодо реорганізації вказаної установи.

На підставі рішення Закарпатської обласної ради від 30.11.2017р. № 985 "Про врегулювання окремих питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Закарпатської області" розпорядженням голови Закарпатської обласної ради від 07.12.2017р. № 47/01-48 "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради", створено комісію з реорганізації КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" у складі згідно з додатком.

Позивач вважає, що положення (норми) вищевказаного розпорядження не відповідають нормам чинного законодавства, яким регулюється процедура реорганізації підприємств, установ, організацій, оскільки прийняті всупереч підстав, поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачені Конституцією та Законами України.

Зокрема, призначення комісії повинно було бути саме на підставі рішення Закарпатської обласної ради від 30.11.2017р. № 985 "Про врегулювання окремих питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Закарпатської області" а не розпорядження голови Закарпатської обласної ради від 07.12.2017р. № 47/01-48 "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради". Крім того, сесія обласної ради не делегувала голові обласної ради "створення комісії" як це зазначено у пункті 1 оскарженого розпорядження, чим на думку позивача, головою обласної ради перевищено свої повноваження, що порушує норми ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Перевіривши наведені у позовній заяві доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування розпорядження голови Закарпатської обласної ради від 07.12.2017р. № 47/01-48 "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради", враховуючи наступне: відповідно до частин 3 та 4 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Чинним законодавством не встановлено жодних чітких вимог до кількісного і персонального складу комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) у випадку, якщо таке припинення здійснюється добровільно за рішенням власника. Абзац другий ч. 3 ст. 105 ЦК України щодо можливості виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) органом управління юридичної особи, тільки надає загальний дозвіл, а не встановлює обов'язок для власника.

Слід відмітити, що у зв'язку з прийняттям Закарпатською обласною радою рішення № 920 від 26.02.2014р. "Про визнання таким, що втратило чинність, рішення обласної ради від 10.06.1998р. № 29 "Про повноваження щодо управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області" в межах штатного розпису виконавчого апарату обласної ради було утворено відповідний структурний підрозділ з питань управління спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області. В подальшому, у зв'язку з неодноразовими змінами штатної структури та чисельності виконавчого апарату обласної ради, було прийнято рішення від 14.06.2016р. № 331, яким внесено зміни в низку рішень обласної Ради, які регулюють відносини в сфері управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області шляхом заміни слів "відділ Управління комунальним майном обласної ради" у відповідних відмінках словами "виконавчий апарат обласної ради".

Таким чином, обласна рада приймаючи рішення від 30.11.2017р. за № 985, діяла правомірно в межах своїх повноважень та належним чином виконала вимоги ст. 105 ЦК України, оскільки визначила, що комісія з реорганізації утворюється у складі п'яти осіб з числа працівників виконавчого апарату ради, включаючи голову та секретаря комісії, а голові ради, як керівнику виконавчого апарату ради, доручено лише затвердити персональний склад комісії, в межах, визначених рішенням сесії обласної ради прийнятим на пленарному засіданні, що і реалізовано ним оскарженим розпорядженням голови Закарпатської обласної ради № 47/01-48 від 07.12.2017р. "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради".

Щодо тверджень позивача про порушення оскарженими рішенням та розпорядженням його трудових прав та інтересів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України "Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації" від 25.01.2011р. вказується, зокрема, що скорочення чисельності або штату працівників може бути зумовлене, зокрема, вдосконаленням виробництва, суміщенням професій, зменшенням обсягу виробництва продукції, перепрофілюванням підприємства, установи, організації (далі - підприємство) тощо. Скорочення чисельності та скорочення штату - це різні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату - зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Таким чином, суд вважає безпідставними твердження позивача, що реорганізацію КП "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради" порушуються її трудові права, оскільки оскарженим рішенням не визначається, що посада на якій перебуває позивач, скорочується чи ліквідується.

При цьому суд зазначає, що позивачем фактично оскаржується доцільність прийняття відповідачем рішення про реорганізацію комунального підприємства, що є виключною компетенцією відповідача як органу місцевого самоврядування, до відання якого законодавством віднесенні питання створення, реорганізації та ліквідації комунальних підприємств, крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим завданням суду є здійснення правосуддя. Відтак, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення суб'єктом владних повноважень, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади та принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень.

Крім того, відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд враховує наступне: Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до п. 18 та п. 19 ст. 4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Так, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому, судовому захисту підлягають права, свободи або законні інтереси особи, які були порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Однак, судовим розглядом встановлено, що оскаржене рішення не є актом індивідуальної дії відносно позивача, а є розпорядчим документом реорганізації власності територіальної громади.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідачів, при цьому, Закарпатською обласною радою (відповідачем 1) доведено дотримання вимог законодавства під час прийняття оскаржених рішення та розпорядження, відтак, доведено правомірність рішення Закарпатської обласної ради № 985 від 30.11.2017 р. "Про врегулювання окремих питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області" та розпорядження голови Закарпатської обласної ради № 47/01-48 від 07.12.2017р. "Про комісію з реорганізації Комунального підприємства "Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради", що оскаржені в судовому порядку, вимоги позову щодо визнання протиправними та скасування вищевказаних рішень - не відповідають вимогам законодавства та встановленими в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 139 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати по справі не стягуються.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Закарпатської обласної ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код 25435963), Голови Закарпатської обласної ради Рівіс Михайла Михайловича (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код 25435963), третя особа - Комунальна установа "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14, код 33165909) про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті