Справа № 758/9241/13-а
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2018-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/9241/13-а
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Філіпповій О.В.,

за участю: представника позивачів Амельченка В.П.,

представника відповідача та третьої особи Кобилянського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо виплати грошової допомоги, -

У С Т А Н О В И В :
В липні 2013 р. позивачі звернулись до районного суду з позовом, в якому просили скасувати рішення відповідача від 03.07.2013 р. та від 03.01.2013 р. про відмову в призначенні відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи через травми та її наслідки, пов`язані з виконання обов`язків військової служби та зобов`язати відповідача видати наказ про призначення та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказану одноразову грошову допомогу в розмірі 156 577,2 грн. та 166 725,9 грн. відповідно.

Позов мотивований тим, що наказом командира військової частини від 27.11.2002 р. № 181 ОСОБА_1 та наказом командира військової частини від 05.12.2002 р. № 0193 ОСОБА_2 звільнені з військової служби у запас за пунктом 67 підпункт «б» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (за станом здоров`я). 01.06.2013 р. ОСОБА_1 та 29.05.2012 р. ОСОБА_2 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок травми та її наслідків, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби, в зв`язку з чим позивачі звернулись до відповідача із заявами про виплату одноразової грошової допомоги, у виплаті якої відповідно листами від 04.07.2013 р. та 03.01.2013 р. було відмовлено. Стверджують, що мають право на виплату такої допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку умов та призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) збори , та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженому постановою КМУ від 28.05.2008 р. № 499, в сумі, встановленій у 30 розмірів грошового забезпечення, що відповідно становить 156 577,2 грн. (для ОСОБА_1 ) та 166 725,9 грн. (для ОСОБА_2 ).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 р. була скасована постанова Подільського районного суду м.Києва від 12.08.2013 р. про відмову в задоволенні позову та прийнята нова постанова, якою позовні вимоги задоволені частково, а саме: визнана незаконною відмова військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2013 р. № 222/4/755 та від 03.01.2013 р. № 222/4/17 у поданні висновку головному розпорядникові бюджетних коштів щодо можливості виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також зобов`язано військову частину НОМЕР_1 скласти та спрямувати на адресу головного розпорядника бюджетних коштів висновки стосовно можливості виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 08.09.2015 р. була залишена без задоволення касаційна скарга відповідача, а вищевказана постанова апеляційного суду залишена без змін.

Постановою Верховного Суду України від 05.04.2016 р. були скасовані вищевказані постанови суду апеляційної та касаційної інстанції, а справа передана на новий розгляд.

Під час нового розгляду позивачі, уточнивши в грудні 2016 р. свої позовні вимоги, просили визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, обґрунтовуючи вищевказаними обставинами, а також просили зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу в розмірі 243 600,0 грн. кожному, обґрунтовуючи тим, що 01.06.2015 р. позивачам встановлено 2 групу інвалідності довічно, а сума такої одноразової допомоги, встановлений Порядком призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 р. № 975, передбачена в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, що для 2015 р. дорівнюється 243 600,0 грн. (200 х 1 218,0 грн.).

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 10.10.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову та надав від імені відповідача відзив на уточнену позовну заяву, посилаючись на те, що відповідач не порушував права позивачів на отримання одноразової допомоги, оскільки позивачі не звертались до відповідача із заявою про отримання такої допомоги відповідно до Порядку № 975 від 25.12.2013 р. Крім того, первісно група інвалідності позивачам була встановлена до набрання чинності даним Порядком, а тому стверджує, що позивач не мають права на отримання грошової допомоги за даним Порядком.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами приходить дл таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу та був звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2002 р. № 0181 за пунктом 67 підпункт «б» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (за станом здоров`я). Позивач ОСОБА_2 проходив військову службу та був звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2002 р. № 0193 за пунктом 67 підпункт «б» Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (за станом здоров`я).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 під час первинного медичного огляду 01 червня 2013 року встановлено 2 групу інвалідності внаслідок травми та її наслідків, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби, з 01.06.2013 р. строком до 01.06.2015 р., що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії АА № 812920 (т.1 арк.спр.8). Позивачу ОСОБА_2 під час первинного медичного огляду 06 червня 2012 року встановлено 2 групу інвалідності внаслідок травми та її наслідків, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби, з 29.05.2012 р. строком до 29.06.2013 р., що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії АА № 780256 (т.1 арк.спр.11).

Представник позивачів підтвердив, а представник відповідача не оспорював, що після встановлення групи інвалідності позивачі звертались до відповідача за виплатою одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України від 28.05.2008 р. № 499 «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб». Але у виплаті допомоги їм було відмовлено відповідно листами від 04.07.2013 р. ( ОСОБА_1 ) та від 03.01.2013 р. ( ОСОБА_2 ) з тих мотивів, що нормативно-правові акти, якими передбачено виплата військовослужбовцям одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності набрали чинності 01.01.2007р., тобто після звільнення позивачів. У зв`язку з цим на них не розповсюджується дія норм законодавчих актів, якими передбачено виплату допомоги.

Саме цим було зумовлено звернення позивачів до районного суду в липні 2013 р. із позовом про виплату їм одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням ними обов`язків військової служби, відповідно до постанови КМ України від 28.05.2008 р. № 499 у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що під час нового розгляду після повернення справи з Верховного Суду України позивачу ОСОБА_1 під час чергового медичного огляду 16 червня 2015 року встановлено 2 групу інвалідності внаслідок травми та її наслідків, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби, з 01.06.2015 р. довічно, що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії АА № 0430433 (т.1 арк.спр.180). Позивачу ОСОБА_2 під час чергового медичного огляду 16 червня 2015 року встановлено 2 групу інвалідності внаслідок травми та її наслідків, пов`язаних з виконання обов`язків військової служби, з 01.06.2015 р. безстроково, що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії АА № 0430432 (т.1 арк.спр.182).

Після цього, під час нового розгляду, позивачі збільшили свої вимоги та просили стягнути одноразову допомогу відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 та ст. 16, 16-3 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності довічно.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вдповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час встановлення позивачам інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011ХІІ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.

Частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачам інвалідності) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 року № 499, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачі мають право на отримання вищевказаної одноразової допомоги зв`язку з настанням інвалідності 2 групи через травми та її наслідки, пов`язані з виконання обов`язків військової служби.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, підлягають визнанню протиправними.

На правильність такого висновку зазначено в постанові Верховного Суду України від 05.04.2016 р. при скасуванні постановлених раніше по справі судових рішень.

Вимогами частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 пункту 2 вищевказаного Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення обумовленої норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи.

Стаття 16 Закону України № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено, ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що при повторному огляді в червні 2015 р. позивачам була визначена таж сама група інвалідності (2 група), як і при первісному встановленні, а тому підстав для визначення більшого розміру допомоги не має.

Визначаючи розмір одноразової допомоги, яка підлягає виплаті позивачам, суд виходить з того, що первісно позивачам була встановлена група інвалідності саме під час дії зазначеної вище постанови № 499 від 28.05.2008 р. В зв`язку з чим, суд не приймає до уваги посилання позивачів на встановлення позивачам інвалідності безстроково в червні 2015 р. під час дії постанови № 975 від 25.12.2013 р., якою збільшено розмір одноразової допомоги.

В судовому засіданні стороною відповідача не оспорювалось, що позивача були подані документи на призначення вищевказаної допомоги, але листами відповідача було відмовлено у такій виплаті.

Згідно матеріалів справи розмір грошового забезпечення позивача ОСОБА_1 становить 5 219,24 грн., що підтверджено довідкою від 05.06.2012 р. (т.1 арк.спр.15), в зв`язку з чим розмір одноразової допомоги, яка підлягає виплаті позивачу дорівнюється 156 577,2 грн. (30 х 5 219,24 грн.).

Згідно матеріалів справи розмір грошового забезпечення позивача ОСОБА_2 становить 5 557,53 грн., що підтверджено довідкою від 05.06.2012 р. (т.1 арк.спр.16-17), в зв`язку з чим розмір одноразової допомоги, яка підлягає виплаті позивачу дорівнюється 166 725,9 грн. (30 х 5 557,53 грн.).

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплати одноразової допомоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно приписів ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства України. В зв`язку з чим вимоги позивача, з урахуванням розміру одноразової допомоги, який суд вважає необхідним до нарахуванням, підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 58 Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 року № 499, керуючись п.10 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України (2017 р.), ст.ст.2, 5, 9, 73, 77, 241, 242, 243-247, 250, 255, 259, 297 КАС України, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії щодо виплати грошової допомоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_4 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_4 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, у розмірі 30-місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня отримання складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова