Справа № 754/9020/17
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/159/18
Справа №754/9020/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Галась І.А.

за участю секретаря - Дмитрієвій А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Мних Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 22.04.2014 р. їй ОСОБА_1, призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в ред. від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ). Пенсія призначена Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві з посади головного спеціаліста Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі Управління). Обчислення розміру її (позивача) пенсії було здійснено в розмірі 80% заробітної плати на підставі довідок: про заробітну плату з останнього місця роботи, тобто Управління, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (надалі - Закон №3723-XII).

При здійсненні розрахунку її (позивача) пенсії, відповідач керувався ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, якою було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі, державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам пенсії призначаються в розмірах 80% від суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом за стаж державної служби 10 років. За кожний повний рік роботи, понад 10 років на державній службі, пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 % посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок передбачених цим Законом.

На момент призначення пенсії за віком державного службовця стаж роботи позивача на державній службі склав 10 років 01 місяць 13 днів і розмір її (позивача) пенсії визначений як 80 % від сум заробітку.

У зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати державним службовцям, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 вона (позивач) набула право на перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця.

10.06.2017 р. позивач звернулась із заявою до відповідача про перерахунок їй пенсії, у зв'язку з підвищенням розмірів посадових окладів працюючим державним службовцям з 01.12.2015 р. та надала довідку від 08.06.2017 р. №37/05-12237 про суму заробітної плати за грудень місяць 2015 року, за посадою головного спеціаліста Управління, з якої призначено їй пенсію, на яку нараховано єдиний внесок на загально обов'язкове державне соціальне страхування.

Однак, листом відповідача від 23.06.2017 р. № 9826/131Г-863 їй (позивачу) було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п.2 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 889-VIII втратив чинність, ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 р., окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 цього розділу. У пунктах 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- VIII передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Виходячи з вищезазначеного, підстави для перерахування пенсії відповідно до статті 37 ЗУ «Про державну службу» № 3723-XII відсутні.

Дане рішення відповідача позивач вважає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з порушенням її соціальних прав щодо пенсійного забезпечення і незаконного звуження конституційних гарантій, оскільки, чинними на час призначення її (позивача) пенсії нормативно-правовими актами було передбачено право на перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням розмірів заробітної плати державним службовцям.

На підставі викладеного позивачка просить суд визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, щодо відмови їй ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, на підставі довідки про заробітну плату від 08.06.2.2017 року № 37/05-12237; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити їй перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, яка діяла на день призначення пенсії) в розмірі 80 % заробітної плати за грудень місяць 2015 року на підставі довідки Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.06.2017 року № 37/05-12237 та виплатити різницю з урахуванням уже виплаченої пенсії за минулий період з 01 грудня 2015 року; звернути постанову суду до негайного виконання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч.3 ст.30 КАС України, справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діє після 15.12.2017 року.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вважають їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні та наданих письмових запереченнях від 06.09.2017 р. на заявлені вимоги зазначив, що позивач дійсно перебуває в них на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про державну службу». Управління листом від 23.06.2017 р. відмовило позивачу у перерахунку пенсії, оскільки 01.05.2016 р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889, який не передбачає проведення перерахунку пенсії державним службовцям, а отже немає підстав для перерахунку пенсії позивачу.

Зокрема, згідно із ст.37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" і викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" 31.05.2000 року №865 було передбачено, що перерахунок пенсії проводиться виходячи із заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді з якої призначено пенсію.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09.12.2015 року №1013 відбулось підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям проведено з 01.12.2015 р.

З 01.12.2015 року пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09.12.2015 року виключено пункт четвертий Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", яким передбачались умови для проведення перерахунку пенсії державного службовця.

Таким чином, Управління вважає, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які набрали чинності 01.01.2015 р. в ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично анульовано норми законодавства, які визначили право особи на перерахунок призначеної пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави такого перерахунку.

Крім того, Постановою правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року №15-1 «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670» було затверджено та введено в дію форму та складові довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

Постановою Правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення пенсій державним службовцям згідно з пунктами 10,12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 відповідно до статті 37 Закону України №3732-ХІІ від 16.12.1993 «Про державну службу», а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає державної служби. Довідка №37/05-12236 від 08.06.2017 р. одержана з порушенням чинного законодавства, відповідно до якого відсутня форма довідки для здійснення перерахунку пенсії непрацюючого державного службовця.

Представник відповідача, зазначив, що передбачені законом соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Представник відповідача додатково наголосив, що Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року під № 1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так відповідно до пункту 1.7 порядку передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивач звернулась з заявою про перерахунок пенсії до Управління 10.06.2017 р., а в адміністративному позові просить зобов'язати здійснити перерахунок з 01.12.2015 р., що не відповідає чинному законодавству.

Крім того, позовні вимоги заявлені позивачем з 01.12.2015 р. подані до суду з порушенням строків звернення до адміністративного суду, оскільки виплата спірної пенсії є щомісячною, про своє порушене право позивач мав дізнаватись кожного разу після отримання неповних сум пенсії, а тому підлягають залишенню без розгляду. В даному випадку перебіг строку позовної давності (звернення до суду ) необхідно обчислювати з дня коли позивач отримав відповідь з Управління та визначив для себе, що його права порушенні. Тобто правовідносини між Управлінням та позивачем виникли з моменту отримання ним листа (від 23.06.2017 р.) відмови в перерахунку пенсії, а не з незрозумілого обчислюємого часу позивача (01.12.2015 р.), який не чим не доведено та не обґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В наданих до суду письмових поясненнях на заперечення від 27.02.2018 р. позивач зазначила, що не погоджується з наданими суду запереченнями представника відповідача. Додатково суду повідомила, що при нарахуванні пенсії позивачу не були враховані наступні нарахування: 1) в довідці 18.04.2014 р.. виданої управлінням праці та соціального захисту населення не вказані такі види нарахувань як надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важкої роботи в розмірі 50% та премії з яких відраховувались податки; 2) в пенсійній справі відсутня інформація про нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань з яких відраховувався податок. Крім того просила врахувати її тяжкий стан здоров'я, зокрема те, що позивач перебуває на обліку в онкологічній лікарні та хворіє на цукровий діабет.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 22.04.2015 року перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

10.06.2017 р. позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням розмірів посадових окладів працюючим державним службовцям з 01.12.2015 р. та надала довідку №37/05-12237 від 08.06.2017 р. про суму заробітної плати за грудень місяць 2015 року за посадою головного спеціаліста Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, за якою призначено пенсію та на яку нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Листом від 23.06.2017 р. №9826/13/Г позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відсутні правові підстави, відповідно до наданої позивачем довідки від 08.06.2017 р. №37/05-12237 згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723- ХІІ.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом в суд.

Спірні правовідносини регламентуються такими нормами законодавства.

Згідно з статтею 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також, у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01.05.2016 р. пенсійне забезпечення державних службовців врегульовувалося вищезазначеними нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2017 року №15 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15» встановлені нові розміри посадових окладів державних службовців.

Таким чином, Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2017 року №15, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, з 01 січня 2017 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII втратив чинність, в тому числі, втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 яка набрала чинності з 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Водночас, зазначена постанова Кабінету Міністрів України, також не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Крім того Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» прийшов до висновку, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014, зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Разом з тим Верховний Суд України у постанові від 12.07.2016 у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої, відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення №20-рп/2011 від 26.12.2011 прийшов до висновку, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ). У Рішенні від 02.03.1999 №2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Системний аналіз ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 вказує, що з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016р., відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

З огляду на викладене, у Пенсійного фонду на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Разом з тим, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23.01.2018 у справі № 745/458/16-а (К/9901/1748/18).

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити, оскільки Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відмовляючи позивачу у перерахунку розміру її пенсії, діяло в межах своїх повноважень та у відповідності до норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір не підлягає поверненню позивачу.

Керуючись, Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015; Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3, 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя