Справа № 810/4076/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року № 810/4076/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Волошка О.Л.,

представника позивача: Парфентьєва А.О.,

представника відповідача: Бондаренка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1»
доДержавної фіскальної служби України,
провизнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика кільцева, буд. 4) з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г), у якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.03.2018, просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що своєчасно та у повному обсязі сплачував єдиний внесок, у зв'язку з чим висновок органу доходів і зборів про існування у ТОВ «Технополіс-1» недоїмки є таким, що не відповідає фактичним обставинам.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що станом на 31.01.2018 у позивача обліковувалась недоїмка з єдиного внеску у розмірі ,00 грн., у зв'язку з чим вважає, що правомірно сформував та направив ТОВ «Технополіс-1» оспорювану вимогу.

Разом з цим відповідач звертає увагу, що на момент вирішення справи оспорювана вимога вважається відкликаною внаслідок ліквідації в інтегрованій картці ТОВ «Технополіс-1» недоїмки, що слугувала підставою для її формування.

У судовому засіданні сторони підтримали викладені ними у позовній заяві та відзиві на позовну заяву правові позиції.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14 лютого 2018 року Офісом великих платників ДФС було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-400-17, у якій контролюючий орган вимагає від ТОВ «Технополіс-1» сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у розмірі ,00 грн.

Не погоджуючись з висновком контролюючого органу про наявність у ТОВ «Технополіс-1» заборгованості зі сплати єдиного внеску, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464).

Відповідно до статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 статті 4 Закону №2464 передбачено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з частиною 5 статті 9 Закону №2464, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно до частини 7 статті 9 Закону №2464, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону №2464, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 передбачено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 25 Закону №2464, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Таким чином, формування та надсилання органом доходів і зборів вимоги є способом стягнення з платників єдиного внеску сум недоїмки, тобто сум єдиного внеску, своєчасно не нарахованих та/або не сплачених у строки, встановлені Законом №2464.

З'ясовуючи наявність у ТОВ «Технополіс-1» недоїмки, що стала підставою для формування оспорюваної вимоги, судом встановлено наступне.

Як вбачається з даних інтегрованої картки ТОВ «Технополіс-1» з єдиного внеску, станом на 31.01.2018 у позивача обліковується недоїмка у розмірі ,00 грн.

Судом встановлено, що фактично недоїмка, яка обліковується в інтегрованій картці ТОВ «Технополіс-1», виникла не у зв'язку з несплатою позивачем єдиного внеску, а у зв'язку із здійсненням відповідачем в ручному режимі перенесення коштів, сплачених ТОВ «Технополіс-1», починаючи з лютого 2016 року, на облік до інтегрованої картки «Нез'ясовані платежі», у результаті чого в інтегрованій картці ТОВ «Технополіс-1» утворилась недоїмка.

Наведені обставини відповідачем не заперечувались.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ТОВ «Технополіс-1» здійснювало сплату єдиного внеску через свою Луганську філію ТОВ «Технополіс-1». При цьому відповідач зазначає, що частиною 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Тобто, фактично недоїмка, що була підставою для формування оспорюваної вимоги, утворилась у зв'язку із зняттям з обліку в інтегрованій картці позивача сплачених ним через свою Луганську філію сум єдиного внеску, а підставою для таких дій став висновок органу доходів і зборів про незаконність сплати єдиного внеску через власну філію у контексті вимог частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якою встановлена заборона сплати єдиного внеску третіми особами.

Суд зазначає, що правомірність дій органу доходів і зборів щодо перенесення з інтегрованої картки ТОВ «Технополіс-1» сплачених ним, починаючи з лютого 2016 року, сум єдиного внеску на облік до інтегрованої картки «Нез'ясовані платежі» була предметом адміністративної справи № 810/1883/17.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі за позовом ТОВ «Технополіс-1» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було визнано незаконними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо здійснення перенесення 29.11.2016 коштів з ІКПП ТОВ «Технополіс-1» на ІКПП «Нез'ясовані платежі» та щодо подальшого не зарахування на інтегровану картку платника ТОВ «Технополіс -1» коштів єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18177 958,99 грн., сплачених в період з 02.02.2016 по 03.02.2017 через рахунок Луганської філії ТОВ «Технополіс -1» з призначенням платежу по ТОВ «Технополіс-1».

У цій же постанові Київський окружний адміністративний суд зобов'язав Офіс великих платників податків ДФС здійснити перенесення коштів єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 18 177 958,99 грн. з ІКПП «Нез'ясовані платежі», «Платежі до з'ясування» Умовного платника (код 66666666) на ІКПП ТОВ «Технополіс -1».

Задовольняючи позов, Київський окружний адміністративний суд у постанові від 26.09.2017 у справі №810/1883/17 виходив з того, що сплата єдиного внеску юридичною особою з рахунку, відкритого через свій відокремлений підрозділ, не є передачею обов'язку зі сплати єдиного внеску третій особі, позаяк філія не має статусу юридичної особи, є невід'ємною частиною підприємства, яке її заснувало, у зв'язку з чим філія не може бути визнана третьою особою по відношенню до свого засновника.

З урахуванням викладеного, Київський окружний адміністративний суд у постанові від 26.09.2017 у справі №810/1883/17 дійшов висновку про безпідставність висновків органу доходів і зборів про порушення ТОВ «Технополіс-1» вимог частини 9 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» внаслідок сплати єдиного внеску з банківського рахунку Луганської філії «Технополіс-1».

Одночасно з цим, Київським окружним адміністративним судом у постанові від 26.09.2017 у справі №810/1883/17 встановлено, що ТОВ «Технополіс-1» своєчасно та у повному обсязі сплачувало єдиний внесок за відповідні періоди, що підтверджується наданими суду копіями платіжних доручень, звітами з єдиного соціального внеску (які подаються контролюючому органу до 20 числа місяця наступного за звітним).

Факт своєчасної та повної сплати єдиного внеску ТОВ «Технополіс-1» через Луганську філію ТОВ «Технополіс-1» також не заперечувався відповідачем при розгляді справи №810/1883/17.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Беручи до уваги, що фактичною підставою виникнення в інтегрованій картці недоїмки, на суму якої відповідачем сформовано оспорювану вимогу, слугували незаконні дії органу доходів і зборів, що полягали в ручному перенесенні сплачених позивачем через свою філію сум єдиного внеску до інтегрованої картки «Нез'ясовані платежі», суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для формування та надсилання ТОВ «Технополіс-1» вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17.

Судом також встановлено, що внаслідок виконання відповідачем постанови Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі №810/1883/17 та повернення до інтегрованої картки ТОВ «Технополіс-1» сплачених через Луганську філію сум єдиного внеску, починаючи з 16.03.2018 в інтегрованій картці ТОВ «Технополіс-1» почала обліковуватись переплата.

З приводу зауважень відповідача, що внаслідок повернення на облік до інтегрованої картки ТОВ «Технополіс-1» сплачених ним через Луганську філію сум єдиного внеску оспорювана вимога вважається відкликаною, суд зазначає наступне.

Підстави та порядок відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) визначені в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі також Інструкція №449).

Пунктом 6 розділу VI вказаної Інструкції передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

- сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником;

- орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження;

- вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом);

- борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9- 11 цього розділу;

- є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

У випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу (недоїмки).

У випадку, зазначеному в абзаці третьому цього пункту, вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

У випадку, зазначеному в абзаці четвертому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили.

У випадку, зазначеному в абзаці п'ятому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону.

У випадку, зазначеному в абзаці шостому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах випадки, визначені у пункті 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не настали.

Так, сума боргу (недоїмки), що обліковувалась в інтегрованій картці ТОВ «Технополіс-1», була ліквідована внаслідок виконання відповідачем постанови Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2017 у справі №810/1883/17, що не дозволяє стверджувати про самостійне погашення позивачем недоїмки, визначеної в оспорюваній вимозі, або списання боргу, або про його примусове стягнення.

Доказів того, що у межах спірних правовідносин Офісом великих платників ДФС скасовувалась або змінювалась сума боргу у вимозі від 14.02.2018 №Ю-400-17 внаслідок її узгодження або оскарження відповідачем не надано.

Матеріали справи також не містять рішення суду, яким би було визнано незаконною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що у межах справи №810/1883/17 Київським окружним адміністративним судом було визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.08.2017 № Ю-400-17 на суму 16992624,35 грн. Натомість предметом цієї справи є вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17 на суму 17800434,39 грн.

Хоча зазначені вимоги про сплату боргу (недоїмки) й були прийняті за однакових обставин, визнання Київським окружним адміністративним судом протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.08.2017 № Ю-400-17 на суму 16992624,35 грн. не свідчить про автоматичне відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17 на суму 17800434,39 грн., оскільки скасування попередньої вимоги (вимог) про сплату боргу (недоїмки) не відноситься до визначених у пункті 6 Інструкції №499 підстав.

Беручи до уваги, що у відповідача не було правових підстав для формування та надсилання позивачеві вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17 на суму 17800434,39 грн., зважаючи на відсутність обставин, що свідчать про відкликання зазначеної вимоги у силу закону, суд дійшов висновку, що оспорювана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Офісу великих платників податків ДФС (ідентифікаційний код: 39440996, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г) про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2018 №Ю-400-17.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (ідентифікаційний код 32498133, місцезнаходження: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС (ідентифікаційний код: 39440996, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г) судовий збір у розмірі 256922 (двісті п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 78 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 26.04.2018.

Суддя Панченко Н.Д.