Справа № 825/1991/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 травня 2018 року м.Чернігів Справа № 825/1991/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І. розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Приватного підприємства ''Новгород-Сіверські аграрні інвестиції'' до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,

УСТАНОВИВ

Приватне підприємство ''Новгород-Сіверські аграрні інвестиції'' звернулося до суду до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації про скасування розпорядження від 13.04.2018 № 276 Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою з метою подальшої передачі в оренду ТОВ ''Н-С АГРО''. Вважає, що спірне розпорядження є протиправним, оскільки земельні ділянки, на які надано дозвіл на розробку технічної документації, знаходяться в користуванні ПП ''Новгород-Сіверські аграрні інвестиції'' на підставі договорів оренди, інформація про що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Так, з позовної заяви з'ясовано, що 13.04.2018 Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 276, яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) - проектні дороги ТОВ «Н-С Агро» з метою ефективного і раціонального використання земель на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області із земель колишнього КСП.

Як зазначає позивач, земельні ділянки, на які надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою знаходяться в користуванні Приватного підприємства ''Новгород-Сіверські аграрні інвестиції'' на підставі договорів оренди.

Отже, на переконання суду, правовідносини, які склалися між сторонами, пов'язані та випливають з права користування земельною ділянкою, що вказує на їх приватно-правовий характер. Так, відповідач, приймаючи рішення організаційно-розпорядчого характеру щодо надання третій особі дозволу на розробку технічної документації для передачі в оренду земельної ділянки, не здійснює владних повноважень щодо позивача, а виступає від імені держави як власник земельної ділянки. За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання рішення протиправним мають розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне, спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Абзацом першим пункту 2 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема в спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року №826/4858/15 вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Суд, враховуючи положення Земельного кодексу України, дійшов висновку, що при винесенні спірного розпорядження РДА здійснювала владні управлінські функції, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Проте з матеріалів позову видно, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем і третьою особою) не стільки щодо правомірності оскаржуваного розпорядження РДА про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання їх в оренду ТОВ ''Н-С Агро'', скільки щодо правомірності рішення РДА про передачу в оренду земельних ділянок ТОВ ''Н-С Агро'', а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладену в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 825/478/17.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі ''Сокуренко і Стригун проти України'') суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися ''судом, встановленим законом'' у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

Частиною шостою статті 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що зазначена справа не підсудна Чернігівському окружному адміністративному суду та має вирішуватися судом загальної юрисдикції за правилами Цивільно-процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 143 КАС України зазначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 7 Закону України ''Про судовий збір'' сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

А відтак суд дійшов висновку про повернення сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення від 04.05.2018 № 774 за платежем (зі сплати судового збору, за позовом №177 від 04.05.2018) в розмірі 1762,00 грн. та повернення судового збору за подання заяви про забезпечення позову відповідно до платіжного доручення від 04.05.2018 № 775 в розмірі 528,60 грн.

Керуючись ст.ст. 170, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду судом загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Повернути з Державного бюджету (р/р 4002 в ГУДКС України у Чернігівській області, МФО 853592, код 38054398, отримувач платежу УК у м. Чернігові/м. Чернігів/ 22030001) на користь Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» () судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 1762,00 грн., відповідно до платіжного доручення від 04.05.2018 № 774 та судового збору за подання заяви про забезпечення позову відповідно до платіжного доручення від 04.05.2018 № 775 в розмірі 528,60 грн.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.І. Соломко