Справа № 804/2697/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2018 року справа № 804/2697/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 р. (головуючий - Конєва С.О.) в справі № 804/2697/17 за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо його не включення до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський» в сумі 380000 грн.; зобов'язання Уповноважену особу внести зміни до акцептованого реєстру кредиторів та включити вимоги до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський» в сумі 380000 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 р. позов задоволено частково; визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо відмови про включення вимог ОСОБА_4 до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський» у розмірі 380000 грн., викладеної у повідомленні за вих. №13.05.17/04-вих. від 13.05.2017 р.; зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича внести зміни до акцептованого реєстру кредиторів та включити вимоги ОСОБА_4 до акцептованого реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський» в сумі 380000 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Уповноважена особа просить скасувати постанову через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Учасники справи до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв'язку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте провадження у справі повинно бути закрите з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2015 р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_4 укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» за умовами якого банком на ім'я позивача було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні для зберігання грошей позивача і здійснення його розрахунково-касового обслуговування. 21.10.2015 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір № 980-027-000140753, за умовами якого позивач передає кошти банку у власність у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а банк зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме: у розмірі 289417,64 грн. зі строком до 20.04.2016 р.

21.10.2015 р. позивачем внесено на вищезазначений рахунок грошові кошти в сумі 289417,64 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру за № 3337032 від 21.10.2015 р.

11.03.2016 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено додаткову угоду до договору № 980-027-000140753 від 21.10.2015 р., відповідно до якої у зв'язку з домовленістю сторін збільшено суму коштів, що передається у власність банку на суму 100000 грн. і складає 522000,00 грн., що підтверджується копією додаткової угоди.

22.04.2016 р. між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір №980-027-000226098, тип договору: Суперкапітал (фінансовий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого позивач передає кошти банку у власність у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а банку зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме: у розмірі 280000,00 грн. зі строком до 21.10.2016 р.

25.04.2016 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено додаткову угоду до договору №980-027-000226098 від 22.04.2016 р., відповідно до якої у зв'язку з домовленістю сторін збільшено суму коштів, що передається у власність банку на суму 300000,00 грн. і складає 580000,00 грн.

23.05.2016 р. згідно з постановою НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних та за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Михайлівський».

12.07.2016 р. за постановою правління НБУ №124-рш відкликано банківську ліцензію та введено ліквідаційну процедуру у ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1213 з 13.07.2016 р. по 12.07.2018 р.

06.01.2017 р. та 19.07.2017 р. позивача включено до переліку вкладників банку та позивачеві Фондом виплачено гарантовану державою суму у розмірі 200000 грн. платежами у розмірі 145128,34 грн. та 54871,66 грн., що підтверджується витягом із Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті від 20.05.2017 р.

11.08.2016 р. позивачем направлено відповідачу заява про включення до реєстру кредиторів, у якій просив визнати позивача кредитором банку за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між позивачем та банком, у сумі всіх належних йому коштів, що перевищують суму гарантування вкладів фізичних осіб, тобто вище 200000,00 грн. Заява відповідачем не розглянута та відповіді позивачу не надано.

09.02.2017 р. позивач повторно звернувся із листом до відповідача щодо надання йому інформації про включення його вимог до акцептованого реєстру кредиторів банку за його заявою від 13.08.2016 р., який було надіслано на адресу відповідача 09.02.2017 р.

Станом на 26.04.2017 р. позивачем не отримано відповіді на не отримано.

Листом за вих. № 13.05.17/04-вих. від 13.05.2017 р. відповідач у відповідь на запит позивача надіслав на адресу позивача повідомлення із повідомленням про те, що переказ коштів (транзакція), здійснені на рахунки позивача, є нікчемним у зв'язку з чим повідомив про відсутність законних підстав для включення вимог позивача до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується копією відповідного листа-повідомлення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на включення його кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів четвертої черги на суму 380000 грн., оскільки позивачеві виплачена Фондом гарантування вкладів гарантована сума у розмірі 200000,00 грн. за його вкладом у розмірі 580000,00 грн., позивачем дотримана процедура та строки подання заяви про кредиторські вимоги до банку у частині, що перевищує виплачену Фондом суму.

Суд вважає, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що 12.10.2015 р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_4 укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», за умовами якого банком на ім'я позивача відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні для зберігання грошей позивача і здійснення його розрахунково-касового обслуговування. 21.10.2015 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір № 980-027-000140753, за умовами якого позивач передає кошти банку у власність у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а банк зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме у розмірі 289417,64 грн. зі строком до 20.04.2016 р.

21.10.2015 р. позивачем внесено на вищезазначений рахунок грошові кошти в сумі 289417,64 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру за № 3337032 від 21.10.2015 р.

11.03.2016 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено додаткову угоду до договору № 980-027-000140753 від 21.10.2015 р., відповідно до якої у зв'язку з домовленістю сторін збільшено суму коштів, що передається у власність банку, на суму 100000 грн., відповідно, сума, передана позивачем банку складає 522000,00 грн., що підтверджується копією додаткової угоди.

22.04.2016 р. між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір № 980-027-000226098, тип договору - Суперкапітал (фінансовий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого позивач передає кошти банку у власність у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а банк зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме у розмірі 280000,00 грн. зі строком до 21.10.2016 р.

25.04.2016 р. між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено додаткову угоду до договору № 980-027-000226098 від 22.04.2016 р., відповідно до якої у зв'язку з домовленістю сторін збільшено суму коштів, що передається у власність банку на суму 300000,00 грн., така сума складає 580000,00 грн.

23.05.2016 р. згідно з постановою НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних та за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк Михайлівський».

12.07.2016 р. за постановою правління НБУ №124-рш відкликано банківську ліцензію та введено ліквідаційну процедуру у ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1213 з 13.07.2016 р. по 12.07.2018 р.

06.01.2017 р. та 19.07.2017 р. позивача включено до переліку вкладників банку та позивачеві Фондом виплачено гарантовану державою суму у розмірі 200000 грн. платежами у розмірі 145128,34 грн. та 54871,66 грн., що підтверджується витягом із Переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті, від 20.05.2017 р.

11.08.2016 р. позивачем направлено відповідачу заяву про включення до реєстру кредиторів, у якій просив визнати позивача кредитором банку за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між позивачем та банком, у сумі всіх належних йому коштів, що перевищують суму гарантування вкладів фізичних осіб, тобто 200000,00 грн. Заява відповідачем не розглянута та відповіді позивачу не надано.

09.02.2017 р. позивач повторно звернувся із листом до відповідача щодо надання йому інформації про включення його вимог до акцептованого реєстру кредиторів банку за його заявою від 13.08.2016 р.

Станом на 26.04.2017 р. позивачем не отримано відповіді на не отримано.

Листом за вих. № 13.05.17/04-вих. від 13.05.2017 р. відповідачем надіслано на адресу позивача повідомлення про те, що переказ коштів (транзакція), здійснені на рахунки позивача, є нікчемним, у зв'язку з чим відсутні підстави для включення вимог позивача до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України в редакції, що діяла на час прийняття судом першої інстанції судового рішення, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України в редакції, що діє з 15.12.2017 р., адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Частиною 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. За приписами ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

За приписами статті 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 07.12.2000 цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017 р., господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Аналогічні приписи містились й у Господарському процесуальному кодексі України в редакції, що діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Так, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України в зазначеній редакції, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вимоги у цій справі стосуються включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а тому розглядаючи таку позовну заяву суд має встановити наявність відповідного боргу банку перед позивачем як підстави для включення відповідної суми до певної черги реєстру акцептованих вимог кредиторів. Тобто фактично підлягає перевірці правомірність майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що не характерно для адміністративного суду. Подальше відшкодування цих коштів відбуватиметься за рахунок реалізації майна банку-боржника. З огляду на це, у даному випадку, уповноважена особа Фонду виступає як ліквідатор банку, особа, яка діє від імені банку.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України в попередній редакції та статті 20 в чинній редкації, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2018 р. по справі № 826/7532/16.

За таких обставин, даний спір щодо включення та затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, так як по своїй суті є спором про майнові вимоги до банку-боржника.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки суд дійшов висновку, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, наявні підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 238, 242, 243, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 р. в справі № 804/2697/17 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 р. в справі № 804/2697/17 за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Закрити провадження у справі № 804/2697/17 за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 07.05.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.05.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко