Справа № 344/15201/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2493/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочний В.С., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року у справі №344/15201/17, винесене головуючим суддею Островським Л.Є. у м. Івано-Франківську, повний текст складений 09.02.2018 року, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора Відділу Безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії АР №392977 від 09.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09 листопада 2017 року відповідачем було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №392977 за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Вважає дану постанову протиправною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства і порушує його права. Вказує, що вона викладена поверхнево, не конкретизовані докази, які підтверджують винність особи, а також в оскаржуваній постанові не навів посилання на конкретні норми законодавства, яке було ніби-то ним порушено.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції проігнорував докази не давши їм жодної оцінки, оскільки забезпечення поточного ремонту вулиць збоку КП «МДК» можливе лише за двох умов: належного фінансування; технічної можливості згідно діючих норм проведення поточного ремонту (а на чотирьох із зазначених у протоколі вулицях слід робити капітальний ремонт). Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. 09 листопада 2017 року Відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 392977 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що 09.11.2017 року приблизно о 14 год. 00 хв. на вул. Автоливмашівська, вул. Хриплинська, вул. Озаркевича, вул. Макогона, вул. Ушинського, вул. Крайківського м. Івано-Франківськ, як посадова особа комунального підприємства «Муніципальна дорожня компанія» ОСОБА_2 порушив правила, норми, стандарти утримання вказаної вуличної мережі., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову з тих підстав, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.1 ст.2 КАС України.

Проте апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх невірними та такими, що не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права з огляду на наступне.

Положеннями статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст.283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення (ч.2 ст.283 КУпАП).

Як вбачається із змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту оскарженої постанови слідує, що відповідачем при її винесенні не дотримано наведених вище норм КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про автомобільні дороги», фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування, визначених законодавством. Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 20 рішення Івано-Франківської міської ради від 22.12.2016р. №359-9 «Про міський бюджет на 2017 рік» фінансовому управлінню виконавчого комітету міської ради, після погодження міським головою, проводити фінансування робіт по головних розпорядниках коштів міського бюджету, закладах та установах міста, які фінансуються за рахунок бюджетних коштів, комунальних підприємствах, засновниками яких є міська рада, згідно титульних списків після погодження депутатською комісією з питань бюджету, які подати до 15.02.2017 року.

КП «Муніципальна дорожня компанія» здійснює поточний ремонт доріг (усунення ямковості відноситься до категорії поточного ремонту доріг) в межах коштів, які виділяються із бюджету м. Івано-Франківськ та згідно титульного сприску, який затверджується міським головою та іншими посадовими особами міської ради та її виконавчих органів.

З наявної у матеріалах справи копії Титульного списку на поточний ремонт доріг на 2017 рік слідує, що такий не містить вулиць вказаних в постанові поліції.

Крім цього, у випадку, якщо КП «МДК» здійснило б ремонт вулиць, які не визначені титульним списком, це було б кваліфіковано як розтрата бюджетних коштів, внаслідок чого особа винна за це могла бути притягнута до кримінальної відповідальності.

Також слід зазначити, що вулиці Хриплинська, Озаркевича, Макогона, Крайківського дороги з асфальтобетонним покриттям, щодо яких позивач у своїх поясненнях зазначав, що вони не підлягають поточному ремонту та потребують капітальних робіт/будівництва.

Віднесення номенклатури робіт до ремонту (капітального, поточного) здійснюється відповідно до Порядку проведення ремонту та утримання обєктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року №154. Так згідно цього наказу поточний ремонт (ремонт вулично-дорожньої мережі та штучних споруд поділяється на середній та дрібний), в той же час середній ремонт проводиться (додаток 3 до Порядку) у випадку, якщо ремонту підлягає не більше 40% площі вулиці, дороги.

Виконавці капітальних ремонтів доріг визначається у відповідності до Законом України «Про публічні закупівлі», а КП «Муніципальна дорожня компанія» не бере участі у тендерах на виконання капітальних ремонтів доріг та не виконує такі ремонти.

Таким чином, забезпечення поточного ремонту вулиць з боку КП «МДК» можливе лише за умов належного фінансування та технічної можливості згідно діючих норм проведення поточного ремонту.

Крім цього, на час складання постанови поліції (станом на 09.11.2017р.) на вул. Автоливмашівська та Ушинського було усунуто ямковість шляхом профілювання з додаванням щебеню, про що зазначав в своїх письмових поясненнях до постанови позивач.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2, як відповідальна особа КП «Муніципальна дорожня компанія» не мав можливості з незалежних від нього причин утримувати вказану у постанові вуличну мережу, у зв'язку з чим в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке відповідачем прийняте необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги наведені вище норми, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_2

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора Відділу Безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську, лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії АР №392977 від 09.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у адміністративні справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 03.05.2018р.