Справа № 623/2568/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа №623/2568/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32272/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року (головуючий суддя Одарюк М.П.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року (головуючий суддя Чалий І.С., судді: Зеленський В.В., П'янова Я.В.) у справі №623/2568/16-а за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач, пенсійний орган), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про складові заробітної плати, що використовується для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, та прийняти рішення про витребування з пенсійного органу довідки про складові заробітної плати для здійснення перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати згідно постанови КМУ №1013 від 09.12.2015 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів", та зобов'язати відповідача провести зазначений перерахунок починаючи з 1 грудня 2015 року.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції з підстав порушення ним правил предметної підсудності, та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Підставою для відмови в позові стало те, що з 1 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» №889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. При цьому, такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати державних службовців, чинне законодавство не містить. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 року №15-2 форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії виключено, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача видати довідку.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині витребування довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії, яка витребувана ухвалою суду від 28 вересня 2016 року, залишити без змін, а в іншій частині рішення суду скасувати. Постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, врахувавши описку в позовній заяві, а саме при перерахунку пенсії виходити з розрахунку 84% (а не 90%) від середнього заробітку.

Касаційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками судів першої і апеляційної інстанцій щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії. Скаржник, з посиланням на положення ст.22, ст.58 Конституції України, вказує на те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З цих підстав, позивач зазначає про те, що право на перерахунок пенсії їй надано з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене або скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2018 року касаційний розгляд справи було призначено в письмовому провадженні на 24 квітня 2018 року, проте, у зв'язку із перебуванням судді Бучик А.Ю. 24 квітня 2018 року на лікарняному, касаційний розгляд справи проведено в письмовому провадженні 8 травня 2018 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 Закону України "Про державну службу", а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 5 Порядку обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 (в редакції до 01.12.2015 року) перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Тобто, положення п.5 Постанови №865 (в редакції до 1 грудня 2015 року) передбачали форму довідки про заробітну плату як для призначення пенсії так і для перерахунку пенсії державного службовця.

Проте Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови № 865 внесено зміни, які застосовуються з 1 грудня 2015 року, а саме виключено п.4, а п.5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Отже, починаючи з 1 грудня 2015 року державні органи за останнім місцем роботи уповноважені видавати довідку лише для призначення пенсії, а не для її перерахунку.

Таким чином, на момент звернення позивача до УПФУ, видача довідок для перерахунку пенсії не передбачалася.

Постанова КМУ №865 втратила чинність на підставі постанови КМУ №622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян», в якій також передбачається лише затвердження однієї форми довідки - для призначення пенсії.

Отже, враховуючи відсутність правових підстав для видачі довідки саме для перерахунку пенсії, суд касаційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законодавством, чинним на час звернення позивача за довідкою та перерахунком пенсії, не передбачено можливість як видачі такої довідки, так і перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, ст..22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.

Доводи позивача щодо необхідності при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки "право на призначення пенсії" та "право на перерахунок пенсії" не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, на момент такого підвищення і звернення позивача до УПФУ, не існувало, то відповідач обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що встановлені у цій справі обставини не свідчать, що внесені у законодавство зміни призвели до зменшення пенсійних виплат позивачу, у зв'язку з чим доводи позивача із посиланнями на рішення Європейського суду з прав людини про неприпустимість зменшення або припинення виплат, колегія суддів вважає безпідставними та до уваги не приймає.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Вимоги скаржника про часткове скасування постанови суду першої інстанції не підлягають задоволенню, оскільки це рішення вже скасовано судом апеляційної інстанції у повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2016 року у справі №623/2568/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду