Справа № 235/6986/17
Суддя: Назаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/73/18
Справа 235/6986/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Муханової В.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старшого сержанта поліції Пінчука Руслана Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до поліцейського сектору реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старшого сержанта поліції Пінчука Р.Д. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 4 грудня 2017 року отримав лист з Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому був виклик державного виконавця Клімової Р.Д.

15 грудня 2015 року він звернувся до державного виконавця Клімової Р.Д. із заявою про надання йому копій документів, на підставі яких його викликають до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби.

Того ж дня йому було надано документи, а саме копію постанови ДР № 047621 від 13.09.2017р. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За його думкою, постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

13 вересня 2017 року він рухався на своєму автомобілі «Шкода Октавиа», державний номер НОМЕР_1 на а/д Знамянка-Луганськ-Ізварино, та на 327 км був зупинений поліцейським сектору реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старшим сержантом поліції Пінчуком Р.Д. для перевірки документів. При бесіді з Пінчуком Р.Д. останній повідомив, що він нібито не зупинився на дорожній знак 3.41 «Контроль».

З цими доводами він був цілком не згоден та пояснив, що дорожні знаки, які регулюють дорожній рух, повинні бути встановлені відповідно до правил дорожнього руху України, а також відповідно д ДСТУ 4100-2002, а саме п.10.5.25, у якому зазначено, що знак «3.29 «Обмеження максимальної швидкості» повинен застосовуватись, щоб заборонити рух всіх транспортних засобів з більшою швидкістю, ніж зазначено на знаку, у разі потреби введення на ділянці дороги іншої максимальної швидкості, ніж на попередній ділянці.

На дорогах мінімальна межа обмеження швидкості не повинна бути нижче ніж 40 км/год, крім випадків, коли обмеження вводиться на ділянках зі слизьким покриттям (ожередиться, сніговий накат). У разі обмеження швидкості руху на небезпечних ділянках дороги (населені пункти, небезпечні повороти, ділянки з обмеженою видимістю, місце звуження дороги тощо) зона дії знака повинна визначатись довжиною небезпечної ділянки. Оскільки дія знаку 3.29 поширюється на перехрестя, тов. разі потреби обмежити швидкість руху на небезпечній ділянці за перехрестям, треба повторно встановити знак 3.29.

Якщо обмеження максимальної швидкості, що його вводять на даній ділянці дороги, більш ніж 20 км/г змінює її значення проти дозволеної швидкості руху на попередній ділянці, то треба використовувати ступінчате обмеження швидкості з кроком не більше ніж 20 км/год послідовним встановленням знаків 3.29, розміщених один від одного на відстані від 100 до 150м.

Ступінчате обмеження швидкості не повинно застосовуватись перед населеними пунктами, позначеними знаком 5.45, якщо видимість знаку становить більше 150м.

Відповідно до дорожнього знаку 3.41 ПЛР України «Контоль» забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов'язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.21 згідно з вимогами п.12.10 цих Правил.

У зв'язку з тим, що на 327 км а/д Знамянка-Луганськ-Ізварино дорожнього знаку 5.45 не було встановлено, а було встановлено дорожній знак 5.47, тому він пояснив поліцейському, що дорожній знак 3.41 не відповідає вимогам ПДР та ДСТУ 4100-2002, і в даному випадку необхідно його взагалі демонтувати або встановити поетапно дорожні знаки 3.29, в противному випадку - його місцезнаходження є незаконним.

Крім того, він пояснив поліцейському Пінчуку Р.Д. про те, що на місці знаходження дорожнього знаку 3.41 «Контроль» відбувається колапс, оскільки крім цього дорожнього знаку на даному місці були встановлені дорожній знак 5.32.1-5.35.2 «Пішохідний перехід» 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід». Знак 5.35.1 встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.35.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу, дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Відповідно до п.15.9 г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Тобто дорожні знаки 5.32.1-5.32.2 обмежують місце зупинки.

В такому випадку незрозуміло, яким чином необхідно діяти водію при наявності такої кількості дорожніх знаків, коли дія знаку 3.41 «Контроль» та знаку 5.38 «Місце для стоянки» суперечать дорожнім знакам 5.35.1-5.35.2 «Пішохідний перехід».

Між мною та поліцейським Пінчуком Р.Д. була суперечка тривалий час, після чого він спитав у нього, чи може рухатись далі, на що той сказав, що може, і він поїхав. Будь-який документ (протокол, постанова) пр. дану обставину не складалось та не виносилось.

Його взагалі не було повідомлено про те, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадовою особою, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішні клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі. Своїми діями Пінчук Р.В. грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП.

Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, незаконно позбавив його можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Крім цього, в порушення вимог ч.5 ст.258 КУпАП до постанови у справі про адміністративне правопорушення не доданий протокол про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного позивач просив скасувати постанову серія 047621 від 31.07.2017р. поліцейського сектору реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старшого сержанта поліції Пінчука Р.Д. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач про дату, час і місце судового розгляну повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, не повідомив про причини неявки, що відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.205 КАС України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмити з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.

13 вересня 2017 року поліцейським сектору реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старшим сержантом поліції Пінчуком Р.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДР № 047621 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП про те, що він 13 вересня 2017 року о 17 годині 20 хвилин керуючи транспортним засобом «Шкода Октавиа», номерний знак НОМЕР_1, на а/д Знамянка-Луганськ-Ізварино порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.5).

Позивач оскаржує постанову, зазначаючи, що не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, так і в частині недотримання процедури при її складанні посадовою особою - суб'єктом владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про Дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.27 Закону України «Про Дорожній рух» організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Зміни в організації дорожнього руху з метою підвищення інтенсивності руху транспортних засобів за рахунок зниження рівня безпеки дорожнього руху не допускаються.

У разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод.

При виникненні місць концентрації дорожньо-транспортних пригод усі заходи щодо ліквідації їх причин та умов виконуються позачергово.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306 (далі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.8.2.1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Знак 3.41 «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, погранична зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах і т.і.). Застосовується лише за умови обов'язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.21 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, у вигляді накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Аналіз законодавства дає суду підстави вважати, що позивач за наявності перед блок-постом дорожнього знаку 3.41 «Контроль», який він бачив заздалегідь, про що він зазначив в судовому засіданні, зобов'язаний був виконати його вимоги, а саме обов'язково зупинитись перед цим блок-постом, а не безпосередньо на ньому, чим порушив вимоги п.8.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, і у випадку непогодження з правилами установлення цього дорожнього знаку мав право оскаржити правильність його встановлення у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Суд зазначає, що положення частини першої статті 276 КУпАП було предметом офіційного тлумачення Конституційним Судом України за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в аспекті того, чи можна словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в цьому положенні, розуміти як таке, що дозволяє здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення одразу після складання протоколу про таке правопорушення.

Так, за результатами розгляду справи Конституційний Суд України ухвали рішення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 (справа № 1-11/2015), яким вирішив, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Застосовуючи зазначене рішення Конституційного Суду України до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про те, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень не було допущено порушень ч.1 ст.276 КУпАП, оскільки справа розглянута, за результатами якої винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача, в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція Павлоградського ВП, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. З цих же підстав суд знаходить позицію позивача з цього питання неспроможною.

Ста.258 КУпАП містить в собі випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, згідно ч.2 цієї статті протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до Компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Положеннями статей 288 та 289 КУпАП передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Отже, законодавством визначена процедура розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП - це складання працівниками Національної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення з можливістю її оскарження особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або в суд, яка і передбачає можливість такої особи використати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, права на користування юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право позивача на надання правової допомоги, а також процедура підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення не були порушені відповідачем по справі.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З цього вбачається, що зазначене положення статті не містить в собі обов'язку уповноваженої посадової особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у випадку оспорення особою допущеного порушення у сфері забезпечення дорожнього руху і адміністративного стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, посилання позивача на зазначену обставину як на підставу скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, є безпідставним.

Таким чином, адміністративне стягнення було накладено на позивача законно та обґрунтовано і підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі наведеного в задоволенні адміністративного позову позивачу необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.ст.9, 122 ч.1, 258, 268, 276 КУпАП України, керуючись ст.ст.5, 9, 19, 77, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського сектру реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старшого сержанта поліції Пінчука Руслана Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарг, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може також може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: поліцейський сектору реагування ПП № 4 Павлоградського ВП старший сержант поліції Пінчука Руслан Дмитрович, АДРЕСА_2.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні негайно після входу суду з нарадчої кімнати 26 квітня 2018 року. Повне рішення суду складено 7 травня 2018 року.

Суддя Г.В. Назаренко