Справа № 808/185/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 квітня 2018 року (17год. 39 хв.)Справа № 808/185/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Конишевої О.В.

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.

представників сторін:

позивача - Нікітіна О.Ю., Раєвський А.О.,

відповідача - Мєхтієва К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування рішення № від 14.12.2017,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № від 14.12.2017.

Ухвалою суду від 17.01.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.02.2018.

Ухвалою суду від 15.02.2018 відкладено підготовче засідання на 19.03.2018.

У підготовчому засіданні 19.03.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на той же день.

У судовому засіданні 19.03.2018 оголошено перерву до 19.04.2018.

Позивач в судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог зазначив, що отримав Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя за № Ю- 2513-23 У від 10.05.2016 в якій зазначено, що станом на 30.04.2016 у позивача існує заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені, та вимагають сплатити недоїмку у розмірі 152 179,84 грн. Позивач в межах виконавчого провадження сплатив зазначену суму та вважає, що станом на 01.08.2016 відсутня заборгованості по сплаті Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Отримавши Рішення № від 14.11.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, від ГУ ДФС у Запорізькій області на загальну суму 429254,70 грн. за період з 22.12.2015 до 09.11.2017, вважає що відповідач повторно, за той самий період нарахував позивачу штрафні санкцій та пеню. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, вважає, що позивачем належним чином не викочувались норми ст. 9 Закону №2464, а саме: єдиний внесок сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки» встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Тому вважає Рішення № від 14.11.2017 правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. Щодо здвоєння сум відповідач зазначив, що в податковій вимозі №2513-23 У від 10.05.2016 року, по якій було відкрито виконавче провадження в органах виконавчої служби, було зазначено податковий борг у сумі 152179,84 грн. При перевірці складових податкового боргу було виявлено, що у даний борг увійшли рішення від 12.03.2016 року № та від 16.02.2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску. Згідно розрахунку до рішень перевірялись звіти підприємства від 20.11.2015, 20.10.2015, 17.09.2015, 21.07.2015. А в оскаржуваному рішенні перевірка декларацій починається з грудня 2015 року, тобто ніякого здвоєння не відбулось. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як зазначає відповідач, відповідно до картки особового рахунку у позивача встановлено несвоєчасну сплату самостійно узгодженого єдиного внеску у період з 22.12.2015 до 09.11.2017 у сумі 1 687 352,39 грн.

Позивач отримав Рішення № від 14.11.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та розрахунок штрафних санкцій та нарахування пені за не сплату, або несвоєчасну сплату єдиного внеску, від ГУ ДФС у Запорізькій області на загальну суму 429 254,70 грн., за період з 22.12.2015 до 09.11.2017 (далі - Рішення № від 14.11.2017).

Позивачем до матеріалів були долучені звіти про нарахування єдиного внеску та платіжні доручення про сплату єдиного внеску за періоди з липня 2016 до вересня 2017.

Однак позивач не обґрунтовує свої позові вимоги своєчасністю сплати єдиного внеску, а зазначає лише про повну оплату за цей період. Головне на що посилається відповідач,це те, що відповідач в оскаржуваному Рішенні повторно за той самий період, який вже був сплачений позивачем по Вимозі від 10.05.2016 № Ю- 2513-23 У нарахував штрафні санкцій та пеню.

На підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464-УІ) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 337470,46 грн. (20% своєчасно не сплачених сум) та нараховано пеню в розмірі 91784,24 грн. (0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу) згідно Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування; пеня) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 14.11.2017 року №.

Рішенням від 14.11.2017 № було направлено підприємству 16.11.2017 року листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого було вручено 22.11.2017 року. Позивач отримав зазначене Рішення, про що зазначає у позові.

Позивач не погоджуючись з Рішенням від 14.11.2017 № оскаржив його в адміністративному порядку, однак скарга не була задоволена.

Також судом встановлено, що 10.05.2016 від ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя було винесено Вимогу № Ю- 2513-23У про сплату боргу (недоїмки) про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 152 179,84 грн.

У Вимозі від 10.05.2016 за № Ю- 2513-23У зазначено, що станом на 30.04.2016 існує заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 152 179,84 грн. Про наявність штрафу або пені у Вимозі не значиться, лише зазначено про наявність недоїмки у позивача в розмірі 152 179,84 грн.

Відповідно пункту 15 ст.25 Закону №2464 суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

У Вимозі №2513-23У від 10.05.2016 зазначено лише про недоїмку зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2016, а повинно бути зазначено суми штрафів та нарахованої пені, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки, або лише недоїмка.

Однак, у письмових поясненнях відповідач зазначає, що у Вимозі №2513-23У від 10.05.2016 року, по якій було відкрито виконавче провадження в органах виконавчої служби, було зазначено про наявність станом на 30.04.2016 заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені та вимога сплатити недоїмку у сумі 152 179,84 гри. При перевірці складових податкового борту було виявлено, що у даний борг увійшли Рішення від 12.03.2016 року № та від 16.02.2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску.

З аналізу Рішення від 12.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску судом встановлено, що штраф та пеня нараховані за період з 21.11.2015 до 03.03.2016 на суму 12 855, 99 грн. Підпис посадової особи на Рішенні відсутній. Доказів надіслання позивачу зазначеного Рішення, суду надано не було.

З аналізу Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску від 16.02.2016 року № судом встановлено, що штраф та пеня нараховані за період з 22.09.2015 до 09.02.2016 на суму 79 777,06 грн.. Підпис посадової особи на Рішенні відсутній. Доказів надіслання позивачу зазначеного Рішення, суду надано не було.

Загальна сума по Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску від 12.03.2016 року № та від 16.02.2016 року № складає 92 633,05 грн.

Таким чином, враховуючи, що Вимога №2513-23У від 10.05.2016 року була на суму 152 179,84 грн., а відповідно до Рішень від 12.03.2016 року № та від 16.02.2016 року № штрафні санкції та пеня за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску нараховані на загальну суму 92 633,05 грн., відповідно загальна сума недоїмки є меншою ніж штраф та пеня, а саме сума недоїмки складає 59 546, 79 грн. (152 179,84 -92 633,05 = 59 546, 79).

Однак, суд зазначає, що позивач Вимогу №2513-23У від 10.05.2016 не оскаржував, а в межах Виконавчого Провадження №51136455 позивач самостійно 04.08.2016 сплачує заборгованість за Вимогою від 10.05.2016 за № Ю- 2513-23У (копія платіжного доручення №2604). Тому 05.08.2016 була винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, позивач не погоджується лише з тим, що в оскаржуваному Рішенні № від 14.11.2017 відповідач повторно, за той самий період, який зазначений в Вимозі №2513-23У від 10.05.2016 року нарахував позивачу штрафні санкцій та пеню. Тому суд досліджує період нарахування штрафних санкцій та пені у Вимозі №2513-23У від 10.05.2016 року та період та правомірність нарахування штрафних санкцій та пені у Рішенні № від 14.11.2017

Проти сплати зазначеної суми по Вимозі від 10.05.2016 за № Ю- 2513-23У відповідач не заперечував.

Відповідно до п.8. ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пунктом 11. ст.9 Закону №2464 встановлено, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту3 ст.25 Закону №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Пунктом 4 ст.25 Закону №2464 встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Відповідно до пункту 5 ст.25 Закону №2464 вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 6 ст.25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до пункту 10 ст.25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно пункту 11 ст.25 Закону №2464 Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

Пунктом 13 ст.25 Закону №2464 встановлено, що нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Згідно пункту 14 ст.25 Закону №2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Відповідно до пункту 15 ст.25 Закону №2464 Рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк орган доходів і зборів про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Враховуючи те, що суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки, відповідно у Вимозі від 10.05.2016 за № Ю- 2513-23 У повинно бути зазначено про застосування штрафу та нарахування пені, у разі наявності. У разі як, що у Вимозі не зазначено про застосування штрафу та пені, відповідно до вище наведених норм, існувала тільки недоїмка.

Однак, до матеріалів справи відповідачем були долучені Рішення від 12.03.2016 року № та від 16.02.2016 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату/несвоєчасну сплату єдиного внеску. Аналіз даних рішень свідчить, що штраф та пеня по Рішенням від 12.03.2016 року № та від 16.02.2016 року № застосовані за періоди з 21.11.2015 до 03.03.2016 на загальну суму по ним 92 633,05 грн. Саме ця сума штрафу та пені, як стверджує відповідач була включена разом з недоїмкою до Вимоги від 10.05.2016 за № Ю- 2513-23У, яка повність була сплачена позивачем.

Враховуючи те, що оскаржуване Рішення № від 14.11.2017 прийняте за період з 22.12.2015 до 09.11.2017, а згідно розрахунку штрафних санкцій, який був долучений до матеріалів справи, вбачається, що штраф нарахований за період з 22.12.2015 до 09.11.2017, а пеня нарахована за період з 22.12.2015 до 26.07.2017.

Таким чином, як вже встановлено судом:

- у Вимозі від 10.05.2016 за № Ю- 2513-23 У, період за який були нараховані штраф та пеня з 21.11.2015 до 03.03.2016;

- у Рішенні № від 14.11.2017 періодом за який були нараховані штраф з 22.12.2015 до 09.11.2017, а пеня нарахована за період з 22.12.2015 до 26.07.2017.

Як вбачається з наведеного, позивачем за період 21.11.2015 до 03.03.2016 недоїмка, штраф та пеня були сплачені.

Інших доказів відповідачем в обґрунтування правомірності своїх дій суду надано не було.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 14.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальну суму 429 254,70 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судовий збір у розмірі 6438,82 грн. (шість тисяч чотириста тридцять вісім гривень 82 коп.) на користь Приватного акціонерного товариства "Електротехнологія" (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 27.04.2018

Суддя О.В.Конишева