Справа № 822/1162/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1162/18
РІШЕННЯ

іменем України

04 травня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить:

- визнати бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною;

- зобов'язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України, висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

22.03.18 року ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі, та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.11.2015 року його було звільнено із органів внутрішніх справ, та переведено до служби в поліції.

В подальшому, 29.06.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції.

28.07.2016 року позивач пройшов військово-лікарську комісію ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області", постановою якої встановлено, що в нього є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

29.07.2016 року позивачу видана довідка Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якої йому встановлено ІІІ групу інвалідності, із зазначенням причини інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

12.03.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Листом від 16.03.2018 року Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Хмельницькій області відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, з підстав того, що після служби в ОВС він проходив службу в поліції, а отже втратив своє право на виплату грошової одноразової грошової допомоги як міліціонер.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви - протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

06.04.2018 року відповідачем надано суду відзив на даний адміністративний позов, в якому відповідач зазначив, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, з підстав того, що після служби в органах внутрішніх справ позивач проходив службу в поліції, а отже втратив своє право на виплату грошової одноразової грошової допомоги як міліціонер.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.11.2015 року позивач звільнений із органів внутрішніх справ.

07.11.2015 року позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області.

В подальшому, 29.07.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції.

28.07.2016 року позивач пройшов військово-лікарську комісію ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" та постановою даної комісії встановлено, що в нього є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

29.07.2016 року позивачу видана довідка Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якої йому встановлено ІІІ групу інвалідності, із зазначенням причини інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

12.03.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Листом від 16.03.2018 року Ліквідаційна комісія Управління МВС України в Хмельницькій області відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, з підстав того, що після служби в ОВС він проходив службу в поліції, а отже втратив своє право на виплату грошової одноразової грошової допомоги як міліціонер.

Позивач вважаючи бездіяльність Ліквідаційної комісія Управління МВС України в Хмельницькій області щодо ненаправлення його матеріалів про виплату грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України, у зв'язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Однак, згідно пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про міліцію".

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України 06.08.2015 року, а тому він набрав чинності 07.11.2015 року. Саме з цієї дати втратив чинність Закон України "Про міліцію", у тому числі і стаття 23 цього Закону.

У зв'язку з цим, у межах спірних правовідносин втратив свою актуальність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

Отже, до спірних правовідносин зазначені норми застосуванню не підлягають. Разом з цим, у зв'язку із тим, що позивача 07.11.2015 року було прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, то на нього, як на поліцейського, почали поширюватись норми Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року.

Згідно частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок № 4) цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 04.02.2016 року.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач відповідає визначеним у вказаному Порядку № 4 критеріям та є таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами (а також копії, які звіряються з оригіналом документа), що визначені цим пунктом.

Пунктами 1, 2 розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку № 4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Як встановлено з матеріалів справи, останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, проте по питанню виплати йому одноразової грошової допомоги з відповідною заявою (рапортом) позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області.

Суд зазначає, що позивач помилково вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно Порядку № 850 та статті 23 Закону України "Про міліцію".

Згідно з пунктом 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Системний аналіз зазначеного пункту дозволяє суду зробити висновок про те, що дія такої норми поширюється на колишніх працівників міліції, котрим була встановлена інвалідність саме в той час, коли був чинний Закон України "Про міліцію". Отже, на позивача вказана норма не розповсюджується.

Таким чином, допомога позивачу, як поліцейському, має визначатись на підставі норм Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, що, в свою чергу, не позбавляє його права на отримання належних виплат у разі зазначення в довідці до акту МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідача не існувало підстав для направлення матеріалів щодо позивача до Міністерства внутрішніх справ України для нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно Порядку № 850 та статті 23 Закону України "Про міліцію".

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена судом касаційної інстанції, зокрема, в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 року в адміністративній справі № 695/102/17 та від 27.03.2018 року в адміністративній справі № 822/2595/17.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7,Хмельницький,Хмельницька область, 29017) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський