Справа № 826/15745/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/136
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 травня 2018 року № 826/15745/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"

До Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області

Про визнання протиправними та скасування рішення № 0119 від 09.11.2017 року,

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області № 0119 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 09.11.2017 р.

В судовому засіданні 20.03.2018 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно ч. 9 ст. 205 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код 37356833) здійснює господарську діяльність, в тому числі, у приміщенні у м. Львові по вул. Шпитальній, 28.

На фасаді вказаного приміщення розміщено банер (рекламна конструкція) площею 1, 00 м х 2, 00 м, на якому зображено обличчя дівчини з грошовими купюрами та цифра "3000, 0 грн.".

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу ТОВ "Споживчий центр" було скеровано вимогу № 23/Р-14-1662 від 26.05.2017 р. з пропозицією в термін до 07.06.2017 р. усунути порушення вимог ч.1 ст. 16 Закону України "Про рекламу", а саме, демонтувати самовільно встановлену конструкцію зовнішньої реклами - рекламоносій на фасаді будинку, на вул. Шпитальна, 28 в м. Львові. Зазначеною вимогою позивача попереджено, що при невиконанні вимоги буде скеровано подання до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про порушення законодавства про рекламу.

14.06.2017 р. Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради направлено подання № 23/Р-14-1848 до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про порушення позивачем Закону України "Про рекламу".

15.09.2017 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол № 10110 про розміщення позивачем зовнішньої реклами за адресою: м. Львів, вул. Шпитальна, 28, без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами від органів місцевого самоврядування, а також направлено вимогу від 15.09.2017 р. №7-1-13/4945 повідомлено ТОВ "Споживчий центр" про надання копій документів згідно переліку протягом трьох днів з дня отримання листа та повідомлено про розгляд 09.11 2017 р. справи про порушення законодавства про рекламу.

22.09.2017 р. (зареєстровано 04.10.2017 р.) позивачем направлено на адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області клопотання про надання погодження Державної регуляторної служби України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо позивача.

Листом від 10.10.2017 р. №7-1-13/5835 позивача повідомлено, що у зв'язку з невиконанням вчасно вимоги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 26.05.2017 р. № 23/Р-14-1662 провадження у справі про порушення Закону України "Про рекламу" продовжується і справу буде розглянуто в межах чинного законодавства.

Рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області "Про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу" від 12.10.2017 р. №0081 розпочато розгляд справ про порушення законодавства про рекламу стосовно позивача.

27.10.2017 р. (зареєстровано 03.11.2017 р.) позивачем направлено на адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області клопотання про відкладення розгляду справи до отримання відповіді Державної регуляторної служби України щодо надання погодження на проведення перевірки.

Листом від 06.11.2017 р. Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області повідомило позивача про розгляд справи 09.11.2017 р.

09.11.2017 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу №0135, яким встановлено, що в порушення вимог частини першої ст. 16 Закону України "Про рекламу" позивачем самовільно розміщено зовнішню рекламу у м. Львові по вул. Шпитальній, 28, без дозволу органів місцевого самоврядування та з порушенням вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" позивачем не надано інформації щодо вартості розповсюдження реклами.

Рішенням від 09.11.2017 р. "Про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу" №0119 за самовільне розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті без дозволу органів місцевого самоврядування та не надання інформації щодо вартості розповсюдження реклами на позивача накладено штраф у сумі 2550,00 грн.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" вважає рішення від 09.11.2017р. №0119 протиправним та просить суд скасувати його з наступних підстав.

Позивач зазначає, що ні в протоколі засіданні, ні в оскаржуваному рішенні відповідачем не наведено причин неврахування пояснень та доказів, наданих ТОВ "Споживчий центр", зокрема, позивач не отримував дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, оскільки він рекламу у м. Львові по вул. Шпитальній, 28 не розміщував.

Жодним доказом не підтверджується, що спеціальні конструкції зовнішньої реклами належать та розміщувались саме ТОВ "Споживчий центр"; протокол засідання не містить описової та мотивувальної частини; оскаржуване рішення прийняте відповідачем без відповідного погодження Державної регуляторної служби України та всупереч забороні (мораторію) на проведення заходів державного нагляду та контролю, тоді як позивача не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Також позивач зазначає, що банер біля входу до приміщення, де надаються послуги позивачем, не є рекламою, а є складовими частинами належного позивачу знаку для товарів і послуг.

Відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначив, що чинним законодавством України встановлено розміщення зовнішньої реклами виключно на підставі дозволів, всупереч зазначеному позивачем самовільно розміщено зовнішню рекламу за адресою: м. Львів, вул. Шпитальна, 28, тому оскаржуване рішення винесене в межах наданих Головному управлінню Держпродспоживслужби у Львівській області повноважень, у встановленому законом порядку.

Посилання позивача на Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" відповідач вважає безпідставними, оскільки щодо позивача не проводилася планова чи позапланова перевірка, а лише здійснено розгляд справи у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу та п. 46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 року № 270/96-ВР цей Закон регулює відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Згідно з частиною першою ст. 1 Закону реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до частини першої ст. 16 Закону розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою ст. 26 Закону контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 26 Закону контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, в тому числі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до 2, ч.4 ст. 27 Закону відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами; виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Згідно з п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. №2067, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Згідно п. 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 5 Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління. Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами; у процесі регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами робочим органом залучаються на громадських засадах представники галузевих рад підприємців, об'єднань громадян та об'єднань підприємств, які провадять діяльність у сфері реклами.

Згідно з п. 6 Типових правил до повноважень робочого органу належить, зокрема, подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до пунктів 45,46 Типових правил контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства; у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк. У разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 9-12 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення.

Протокол розглядається у місячний строк.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.

До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи.

Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

Згідно з п. 16 Порядку справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 18 Порядку за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

В даному випадку згідно матеріалів справи порушення вимог законодавства про рекламу у вигляді розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах без попереднього узгодження та отримання дозволу Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" при здійсненні господарської діяльності у приміщенні у м. Львові по вул. Шпитальній, 28 встановлено Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради, яким було скеровано позивачу відповідну вимогу № 23/Р-14-1662 від 26.05.2017 р.

Вказана вимога винесена на підставі Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Києві, затверджених рішенням Львівської міської ради від 21.05.2010 р. №569.

Зокрема, згідно п. 9.3, 9.4 Правил у разі виявлення порушення вимог цих Правил робочий орган звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою про усунення порушень у вказаний у вимозі термін. Зазначений термін не може перевищувати 30 календарних днів. Вимоги робочого органу готуються оператором у письмовій формі та скеровуються рекомендованим листом розповсюджувачу зовнішньої реклами. Інформація про скеровані вимоги реєструється в інформаційній базі даних оператора.

Контроль за виконанням вимог здійснює оператор.

У разі виконання власником (законним користувачем) у зазначений термін вимог про усунення порушень Правил розміщення зовнішньої реклами у м.Львові останній в обов'язковому порядку скеровує оператору повідомлення про виконання вимог у письмовій формі та фотофіксацію місця розташування рекламного засобу до і після усунення порушення.

Робочим органом з регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами згідно п. 2.1 Правил є орган, уповноважений Львівською міською радою виконувати покладені на нього функції, передбачені цими Правилами, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. № 2067.

Виконання робочим органом повноважень з моніторингу дотримання правил розміщення зовнішньої реклами не є заходом державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності в розумінні Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" і не мало здійснюватися з дотриманням вимог вказаного Закону.

Доказів оскарження позивачем вказаної вимоги суду не надано.

В той же час, Головному управлінню Держпродспоживслужби у Львівській області передано 14.06.2017 р. Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради подання № 23/Р-14-1848 про порушення позивачем Закону України "Про рекламу", тобто, відповідач також жодних заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності в розумінні Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" не здійснював, а виконував вимогу № 23/Р-14-1662 від 26.05.2017 р., згідно Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. №2067, та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №693.

За таких обставин суд не може погодитися з посиланням позивача на порушення вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", в тому числі, і на порушення мораторію на проведення перевірок суб'єктів господарювання.

Щодо дотримання вимог законодавства України про рекламу суд зазначає наступне.

Розміщений на приміщенні за адресою: м. Львів вул. Шпитальна, 28 банер є рекламою в розумінні ст. 1 Закону України "Про рекламу", оскільки є інформацією товар, розповсюджена у формі банеру на зовнішній стороні будови і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо товару (послуги), наданням якої займається позивач. Згідно фотофіксації банер розміщений поряд з написом "ШвидкоГроші", що у сукупності з зображенням на банері дає уявлення про надавані позивачем послуги.

Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

В даному випадку банер очевидно не є вивіскою чи табличкою з інформацією про зареєстроване найменування особи.

Не є зображення на банері також знаком для товарів і послуг, що належать цій особі, оскільки згідно ч. 3, 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" право власності на знак засвідчується свідоцтвом; обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Позивачем надано докази скерування до ДП "Український інститут інтелектуальної власності" заявки на знак для товарів і послуг 05.10.2016 р., проте, не надано доказів реєстрації відповідного знаку для товарів і послуг з відповідним переліком товарів і послуг, на який поширюється охорона.

Відповідно, виключення ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" на позивача не розповсюджується.

Щодо дотримання прав позивача на участь у розгляді справи про порушення законодавства про рекламу суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи як вимога № 23/Р-14-1662 від 26.05.2017 р. Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, так і наступні документи провадження про порушення законодавства про рекламу скеровувалися на адресу ТОВ "Споживчий центр" та ним отримувалися, і розгляд справи здійснено з повідомленням позивача.

Зокрема, в матеріалах справи міститься листування позивача з відповідачем щодо розгляду справи, а саме: лист (клопотання) позивача від 22.09.2017 р. з відповіддю від 10.10.2017 р. №7-1-13/5835, лист (клопотання) позивача від 27.10.2017 р. з відповіддю від 06.11.2017 р. №7-1-13/6702. якою також повідомлено про час та місце розгляду справи 09.11.2017 р.

В той же час, згідно п. 10-12 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. №693, передбачено скорочені строки розгляду справи (місячний строк для розгляду протоколу і місячний строк з моменту прийняття рішення про початок розгляду), і тривале листування з позивачем та задоволення його клопотань про відкладення розгляду справи могло призвести до завершення строків розгляду справи та неможливості прийняття рішення по суті.

Цим пояснюється і призначення на 09.11.2017 р. засідання, на якому прийнято оскаржуване рішення.

Наявні у справі матеріали дають підстави для висновку про те, що позивач мав достатньо часу для забезпечення своєї участі у розгляді його справи або надання всіх наявних у нього документів для розгляду справи за його відсутності, що ним зроблено не було, тоді як відповідачем вжито всі можливі заходи для належного забезпечення прав позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 07.05.18 р.