Справа № 754/15620/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2018 року

Київ

справа №754/15620/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34681/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л., Файдюка В.В. від 08.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Горяйнова А.М., Костюк Л.О., Файдюка В.В. від 10.08.2017 щодо розгляду заяви про роз'яснення судового рішення у справі №754/15620/16-а за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного оєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Лівобережне ОУПФУ) щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 грудня 2015 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми місячного заробітку без обмеження її розміру.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії Лівобережного ОУПФУ щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Військової прокуратури Центрального регіону про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії за вислугою років за № 18/76 ПФ вих. - 16 від 27 вересня 2016 року. Зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Військової прокуратури Центрального регіону про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії за вислугою років за № 18/76 ПФ вих. - 16 від 27 вересня 2016 року відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити заборгованість по виплаті пенсії починаючи з 15 червня 2016 року без обмеження її граничного розміру.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 скасовано постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2017 року в частині дати, з якої належить виплачувати перераховану пенсію, та замінено на дату "з 03 серпня 2016 року". В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі чинного на той час законодавства, а тому не може бути обмежене максимальним розміром.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в Лівобережному ОУПФУ та з вересня 2001 року отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

У квітні та жовтні 2016 року позивач звертався до Лівобережного ОУПФУ із заявами про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури.

Проте, відповідач відмовляв у вказаному перерахунку з посиланням на відсутність законних підстав для такого перерахунку.

Не погодившись з отриманими відмовами, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанції виходили з того, що перерахунок пенсії позивачу повинен здійснюватись на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, в редакції чинній на час призначення пенсії.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції змінюючи дату, з якої має здійснюватись перерахунок пенсії виходив з того, що право на перерахунок пенсії у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2016 року № 488 "Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013" та вказаному у довідці військової прокуратури Центрального регіону України, виникло у позивача з 3 серпня 2016 року.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

На час призначення позивачеві пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII.

Відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, у редакції на час призначення позивачу пенсії, передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Норма Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, якою внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", не підлягає застосуванню у зв'язку із тим, що пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, відповідача не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому УПФ, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також колегія суддів зазначає, що право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов'язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

В рішенні від 03.06.2014 року у справі "Великода проти України" Європейський суд з прав людини зазначив про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Відповідно до ч. 3 ст. 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, незважаючи на те, що судові рішення оскаржуються лише позивачем та лише в частині дати, з якої має виплачуватись перерахована пенсія, суд, посилаючись на ч. 3 ст. 341 КАС України, вважає, що наявні підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Крім того, враховуючи, що судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені по суті спору підлягають скасуванню, наявні підстави і для скасування ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз'яснення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017.

Керуючись статтями 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду Хмельницької області від 21.04.2017, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2017 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду