Справа № 826/10618/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2018 року № 826/10618/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик»
до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.07.2017 року,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № та № від 03.07.2017 року Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 07.09.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 20.11.2017 р.

В судовому засіданні 20.11.2017 р., Судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 12.12.2017 р. для ознайомлення представника Позивача з запереченнями на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки Позивачем не було порушено норм податкового законодавства.

В судовому засіданні представники Позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та розгляд справи.

На адресу суду 20.11.2017 р. надійшли письмові заперечення на позовну заяву від Відповідача, в яких зазначив про правомірність винесених податкових повідомлень-рішень та безпідставність вимог позивача.

В судове засідання 12.12.2017 р., Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на 12.122017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітники Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» () з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами господарської одиниці, розташованої у м. Київ, вул. Автопаркова, 7, що належить ТОВ «Баядера Логістик».

За результатом перевірки складено Акт (довідка) №0066/28/10/РРО/35871504 від 02.06.2017 року.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органам встановлено порушення (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки Контролюючим органом встановлено наступні порушення: п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 16.07.1995 р., а саме: ведення із порушенням встановленого законом порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання. Вартість не облікованого товару складає 20803,38 грн. (надлишок 16322,34 грн. та нестача 4481,04 грн.); п. 2.8 гл. 2, п. 3.5 гл.3 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, а саме: перевищення ліміту залишку готівки на загальну суму 23708,74 грн.; ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755 із змінами та доповненнями.

Не погоджуючись з висновками викладеними в Акті перевірки Позивачем подано заперечення на Акт перевірки до Контролюючого органу, Листом від 29.06.2017 р. за №5204/10/28-10-14-05-12 останній повідомив Позивача, що висновки Акту перевірки залишено без змін, а заперечення Позивача без задоволення.

На підставі акту перевірки Харківським управлінням Офісу великих платників ДФС було винесено податкові повідомлення-рішення від 03.07.2017 року: №, яким до застосовано штрафні санкції на суму 41606,76 грн. відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; №, яким до застосовано штрафні санкції на суму 47417,48 грн. відповідно до абз. 2 ст. 1 Указу №436/95 від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»; №, яким до застосовано штрафні санкції на суму 1020 грн. відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем подано скаргу до ДФС України, за результатом розгляду скарги ДФС України 08.08.2017 р. прийнято рішення №17266/6/99-99-11-03-01-25 про залишення скарги без розгляду.

Позивач вважає спірні рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з Акту перевірки, перевірка проведена господарського об'єкта Позивача, а саме магазину, місця зберігання, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7.

Актом перевірки встановлено, що зі складу - магазину та місця зберігання ведеться оптова-роздрібна торгівля алкогольними напоями за готівковий та безготівковий розрахунок за наявності відповідних ліцензій. При проведені перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (ТМЦ) станом на кінець 25.05.2017 року встановлено: надлишки лікеро-горілчаних виробів у кількості 50 шт. на загальну суму 16322,34 грн. та нестачу лікеро-горілчаних виробів в кількості 23 шт. на загальну суму порядку товару 4481,04 грн.

Загальна кількість не облікованого у встановленому порядку товару (відсутні прибуткові видаткові накладні) складає 73 шт. на загальну суму 20803,38 грн. про, що зазначено перевіряючими в Акті перевірки.

Згідно п. 12. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування» від 06.07.1995 року №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише товарів (послуг), що відображаються в такому обліку.

Як вже зазначалось, перевірка проводилась за адресою м. Київ, вул. Автопаркова, 7. Господарський об'єкт, що розташований за вказаною вище адресою - є структурним підрозділом Позивача та має назву База «Еліт» TOB «Баядера Логістик».

У відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Згідно із ст. 9 вказаного Закону №966 підставою для бухгалтерського обліку господарських ці є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь здійсненні господарської операції, Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання пунктів 1, 2 статті 8 Закону №966, Позивачем було затверджено Наказ №45 від 11 листопада 2014 року «Про облікову політику на підприємстві» (надалі - Наказ №45).

Відповідно до пункту 1 Наказу №45, в цілях забезпечення єдиних принципів бухгалтерського обліку, методів та процедур, що використовуються на підприємстві наказано забезпечити незмінність відображення господарських операцій на основі Положення (стандартів) бухгалтерського обліку (П (С) БУ).

Позивач зазначає, що на вимогу перевіряючих, Позивачем було призначено Інвентаризаційну комісію, що підтверджується Наказу №2405 3-БЛ від 24 травня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Призначеною комісією у період з 24 травня 2017 року 25 травня 2017 року була проведення інвентаризація товару, що зберігався на території складу, складу-магазину за адресою м. Київ, Автопаркова, 7.

В ході проведення інвентаризації встановлено кількість товару, що зберігався на території складу та складу - магазину станом на 25.05.2017 року, що становив разом 1209176 пляшок (39 пляшок - на складі-магазині, 1209137 пляшок - на складі).

Станом на дату проведення інвентаризації на складі - магазині, були відсутні недостача чи надлишок товару, що підтверджується даними Інвентаризаційного опису від 25.05.2017 року. При цьому, на складі за результатами інвентаризації комісією було виявлено надлишок у кількості 12 пляшок, що підтверджується даними Інвентаризаційного опису та Звіряльної відомості результатів інвентаризаційних запасів від 25.05.2017 року.

Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахунковихоперацій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР встановлено, що застосування до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менш десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, застосування штрафних санкцій у подвійному розмірі вартості товару відповідно до ст. 20 Закону України № 265/95-ВР можливе лише за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відповідно, застосування даної штрафної санкції за нестачу товару, тобто за відсутній товар, неправомірним, оскільки статтею 20 Закону України № 265/95-ВР передбачена відповідальність у разі реалізації не облікованих товарів, а не за те, що товарів менше, ніж вказано в облікових документах, оскільки за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України, зокрема, в Ухвалах від 02.02.2016р. по справі №К/800/39992/15 та від 14.09.2015 року по справа №К/800/28558/14.

Суд звертає увагу, що вищезазначених Ухвалах Вищим адміністративним судом України зазначено, що апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що у даному випадку нестача товарів не має значення, оскільки Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність у разі виявлення не оприбуткованих товарів, тобто у разі виявлення понад облікового надлишку товарів, а не за те, що товарів менше, ніж вказано в облікових документах, оскільки за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається. Таким чином, визначення податковим органом штрафної санкції ї з урахуванням суми товарів, яких не вистачає, є необґрунтованим.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку про необґрунтованість податкового повідомлення-рішення № від 03.07.2017 року.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 03.07.2017 року Суд зазначає наступне.

В Акті перевірки зазначено наступне: «перевіркою касових книг за 2017 р встановлено, що 20.04.2017 року по ВКО №100 видано ОСОБА_2 по pax. 3721-10000 грн. без підпису одержувача. Залишок готівки в касі в цей день становив 13604,37 грн., з урахуванням ВКО №100- без підпису одержувача залишок 13604,37+10000=23604,37 грн. Ліміт залишку готівки в касі затверджений підприємством в розмірі 17000 грн., перевищення встановленого ліміту становить 23604,37 - 17000, грн.=6604,37 грн. 21.04.2017 року по ВКО №101 видано ОСОБА_1 для поповнення каси ТОВ «Баядера Логістик» м. Харків - 32000,00 грн. по рахунку № 6831 без підпису одержувача. Залишок готівки в касі в цей день становив 2104,37 грн. З урахуванням ВКО №101 без підпису одержувача залишок становить 2104,37+32000=34104,37 грн. Перевищення встановленого ліміту становить 34104,37-17000=17104,37 грн. Загальна сума перевищення встановленого ліміту становить 23708,74 грн.»

Відповідно до пункту 2.8. Постанови правління НБУ «Про затвердження «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 (далі - Постанова №637) підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для їх зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для їх переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Пунктом 3.5. вказаної Постанови визначено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа. Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі їства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу або за окремою видатковою відомістю. Якщо підприємство (підприємець) надає держателям електронних платіжних засобів послуги з видачі готівки за допомогою платіжного термінала (імпринтера), то на підставі квитанцій платіжного термінала (сліпів) таким підприємством складається видатковий касовий ордер на загальну суму проведених операцій за день та здійснюється відповідний у касовій книзі.

Судом встановлено, що видаткові касові ордери від 20 квітня 2017 року №100 на суму 10000 грн. та від 21 квітня 2017 року №101 на суму 32000,00 грн., останні підписані фізичними особами, що отримували кошти визначені в таких ордерах, копії яких наявні в матеріалах справи.

Щодо посилання в Акті перевірки на перевищення ліміту каси Позивачем, Суд звертає увагу на те, що відповідно до Наказу №8 від 15.04.2016 року ліміт каси на Базі «Еліт» TOB «Баядера Логістик» в м. Київ становив 25000,00 грн., копія Наказу міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що зазначений Наказ був наданий перевіряючим для ознайомлення, однак останні відмовились враховувати дані Позивача в своїх актах та керувались попереднім Наказом №6 від 01.04.2016 року .

В частині щодо податкового повідомлення-рішення № від 03.07.2017 року, Суд зазначає наступне.

Як вбачається з Акту перевірки, перевіряючі дійшли висновку про порушення Позивачем пп.20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України оскільки, під час проведення підрахунку старшому бухгалтеру вручено запит №1, 2 від 26.05.2017року необхідність надання оборотно-сальдової відомості по рахунку №281 та копій прибуткових-видаткових накладних за перевіряємий період. В порушення п.п 20.1.9. п. 20.1. cm. 20 ПКУ дані документи не надані, про що складено акт.

В обґрунтування своїх вимог, Позивач зазначає, що оскільки, перевіряючими не надавались Позивачу запити №1,2 від 26.05.2017 року у Позивача не виникало обов'язку щодо їх виконання.

Згідно з п. 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що в ході перевірки Позивачу було вручено запит №28210/10/28-10-14-05-12 від 23.05.2017 року, в запиті контролюючий орган просив провести інвентаризацію та надати дані складського обліку із зазначенням залишків лікеро-горілчаних виробів на 01.04.2017 року та на початок проведення інвентаризації 24.05.2017 року, їх руху (оприбуткування та вибуття лікеро-горілчаних копіями первинних документів) на алкогольну продукцію, що знаходиться на зберіганні за м. Київ, вул. Автопаркова, 7.

З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2017 року Позивачем було надано письмову відповідь на запит Офісу великих платників ДФС, що підтверджується поштовим чеком (копія чеку та письмової відповіді наявна в матеріалах справи).

Відповідно до письмової відповіді, Позивач не може надати копії документів, оскільки у запиті 10/28-10-14-05-12 від 23.05.2017 року не зазначено, що копії документів необхідно надати на п. 85.4. статі 85 Податкового кодексу України та те, що запитувані документи свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У відповідності до п.75.1.3 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, предметом фактичної перевірки є перевірка ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а не дослідження даних податкової звітності.

Таким чином, законодавчими нормами не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Аналогічної позиції викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України в по справі №К/800/48799/13 від 16.06.2014.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати винесені Харківським управління Офісу великих платників податків ДФС податкові повідомлення-рішення №, № та № від 03.07.2017 року.

3. Стягнути з Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС області за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, ) судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук