Справа № 241/125/18
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 р. Справа№241/125/18

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алябєва І.Г., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Мангушському районі Донецької області, Управління Державної казначейської служби у Мангушському районі Донецької області про зобов'язання повернути безпідставно сплачені кошти,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Мангушському районі Донецької області (далі - Управління), Управління Державної казначейської служби у Мангушському районі Донецької області, у якому просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Мангушському районі Донецької області повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 1 064,47 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Оскільки позивачем житло придбано вперше, він не є платником збору, а відтак сплачені кошти підлягають поверненню. Просив задовольнити позов.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 04 квітня 2018 року.

04 квітня 2018 року судом відкладено розгляд справи до 03 травня 2018 року.

Відповідачем наданий відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що з 1997 року і до сьогодні не врегульовано питання щодо механізму перевірки інформації як з боку органу Пенсійного фонду, так і нотаріусами про те, чи вперше особа придбала нерухомість, чи ні, що слугує підставою для відмови особам які придбали нерухоме майно вперше у поверненні помилково сплаченого збору. Крім того, зазначено, що листом від 04 січня 2018 року №15/08 Управлінням не відмовлено в поверненні збору, а запропоновано надати докази придбання житла вперше.

До судового засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі статей 205, 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за відсутності представників сторін та без здійснення фіксування судового процесу.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

13 грудня 2017 року між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу житлового будинку, який зареєстрований за номером 1291 та посвідчений нотаріусом ОСОБА_4

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2, ОСОБА_3 передає у власність Позивачу житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Донецька область, Мангушський район, село Урзуф, вул. Сметаніна, 7.

На підставі зазначеного договору, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, що підтверджено відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 39, номер запису про право власності 23907930).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при укладанні договору купівлі продажу 13 грудня 2017 року здійснено платіж у розмірі 1 064,47 грн збору на обовязкове державне пенсійне страхування, відповідно до квитанції №0000532.

Позивачем на адресу Управління надіслано заяву про повернення помилково сплаченої суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 064,47 гривень.

В матеріалах справи наявний лист Управлінням від 04 січня 2018 року №15/08, відповідно до якого позивачу запропоновано для підтвердження факту його відношення до осіб, передбачених пунктом 9 статті 1 ЗУ «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» надати завірені нотаріусом копії документів, підтверджуючих покупку житла вперше.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, при цьому виходить з такого.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

За змістом пункту 151 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок № 1740) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Тобто, вказаними нормами визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: 1) громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла; 2) громадяни, які придбавають житло вперше.

Пунктом 153 Порядку № 1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

При цьому, слід звернути увагу, що в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити первинне придбання нерухомого майна особою, а також не існує органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла.

Питання стосовно механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, - було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше, однак, ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм - не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами, а тому саме органи Пенсійного фонду України зобов'язані довести, що конкретні особи - придбавають житло не вперше.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Нормами частини другої статті 77 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З аналізу викладеного, суд приходить до висновку, що саме Управління зобов'язано довести, що позивач придбав житло згідно з договором купівлі-продажу від 13 грудня 2017 року, № 1291, не вперше.

Таким чином, з наведеного слідує, що дії Відповідача щодо відмови у поверненні позивачу безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими та неправомірними, оскільки ненадання позивачем документів, що підтверджують придбання нерухомого майна вперше не є підставою для відмови у поверненні такого збору.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Поряд з цим, пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 988/18283, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Аналіз вказаних норм свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів: заяви платника; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Так, позивач, на підтвердження обставин придбання житла вперше, надав суду інформаційну довідку від 27 квітня 2018 року № 122221268 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, згідно з якою позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, що була предметом договору купівлі-продажу від 13 грудня 2017 року, № 1291.

Поряд з цим, відповідачем не надано, а матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що придбання позивачем житлового будинку за договором купівлі-продажу від 13 грудня 2017 року, № 1291, здійснено не вперше.

За викладених обставин, суд погоджується з твердженням позивача про те, що він має право на повернення суми збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування як помилково сплаченого, за відсутності обов'язку здійснювати такий платіж.

З огляду на те, що поверненню таких коштів передує необхідність у формуванні та поданні відповідачем до Управління Державної казначейської служби у Мангушському районі Донецької області відповідного подання, у суду відсутні належні правові підстави для зобов'язання Управління повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 1 064,47 грн.

В той же час, згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За таких умов, в контексті вказаної норми КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити порушені права позивача шляхом зобов'язання відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у Мангушському районі Донецької області подання про повернення позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 064,47 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 13 грудня 2017 року № 0000532.

Отже, виходячи з викладеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

За вимогами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на обраний судом спосіб захисту прав позивача, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, судом встановлено, що позивачем понесені витрати на поштові послуги у розмірі 34,88 грн, які також необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (87455, Донецька область, Мангушський район, с. Урзуф, вул. Островського, 8, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України у Мангушському районі Донецької області (87400, Донецька область, смт. Магуш, вул. Тітова, 72, ), Управління Державної казначейської служби у Мангушському районі Донецької області (87400, Донецька область, смт. Магуш, пр. Миру, буд. 72, ) про зобовязання повернути безпідставно сплачені кошти задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Мангушському районі Донецької області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у Мангушському районі Донецької області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 064,47 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 13 грудня 2017 року № 0000532.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Мангушському районі Донецької області понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 739 (сімсот тридцять девять) грн 68 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 07 травня 2018 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.