Справа № 826/16548/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Коротких А.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій у розмірі 450 292,69 грн. за період з 01.03.2016 року про 01.09.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» є юридичною особою () та перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивачем були складені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якими відповідачеві визначено суму витрат по пільгових пенсіях, яка підлягає сплаті за період з 01.03.2016 року про 01.09.2017 року в сумі 450 292,69 грн.

Посилаючись на ту обставину, що заборгованість відповідачем у добровільному порядку у встановлені законодавством строки сплачена не була, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, виходив з того, що, оскільки сума боргу нарахована відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не сплачена страхувальником добровільно, борг підлягає стягненню в судовому порядку.

Судом встановлено, що заборгованість відповідачем сплачена не була у зв'язку з тим, що як зазначає підприємство у запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі, не зрозумілим є виникнення боргу підприємства за попередні періоди, зважаючи на те, що спірні витрати сплачувались підприємством за кожен місяць відповідно до отриманих розрахунків добровільно, на підтвердження чого надано копії платіжних доручень (а.с. 98-118).

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII . У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» -«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Ураховуючи наведене, обов'язок товариства відшкодувати управлінню ПФУ витрати на виплату і доставку пенсії, призначеної працівникам відповідача відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII за умови отримання розрахунків таких витрат ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (надалі - Інструкція) підприємства та організації із грошових коштів, передбачених на оплату праці, вносять у Пенсійний фонд плату, яка покриває фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до п. 2.1.1 платниками страхових внесків є, зокрема, страхувальники: роботодавці - підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктами 6.4 та 6.8 Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Згідно з вимогами п. 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Позивачем при зверненні до суду було надано копії розрахунків із супровідними листами, проте, в матеріалах справи відсутні докази їх направлення підприємству, оскільки реєстри простих листів, надані позивачем, не засвідчені підписом працівника поштового відділення, натомість підписані лише працівником УПФУ.

З метою з'ясування всіх фактичних обставин справи ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року було зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати до Київського апеляційного адміністративного суду:

- докази вручення ТОВ «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період з 01.03.2016 по 01.09.2017;

- розрахунок заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій ТОВ «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» за період з 01.03.2016 року по 01.09.2017 року із зазначенням напрямку зарахування коштів, сплачених ТОВ «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» у період з 01.03.2016 року по 01.09.2017 року на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Витребовувану інформацію необхідно було надати через канцелярію суду до 02 травня 2018 року. Оголошено перерву в судовому засіданні до 03 травня 2018 року до 14:00 год.

У встановлений строк суб'єкт владних повноважень вимоги ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року не виконав, витребовувану інформацію не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують розмір заборгованості, з позовом про стягнення якої звернувся суб'єкт владних повноважень, а на запит суду позивачем такі докази не надано, відповідачем наявність боргу заперечується, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції вирішив справу при з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями ст.ст. 308, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 січня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «МЖКБУД» про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 03.05.2018