Справа № 809/623/18
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р. Справа № 809/623/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та суми щорічної допомоги на оздоровлення; зобов'язання здійснити таке нарахування та виплату.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, на підставі поданої позивачем заяви та усіх необхідних документів, призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці без нарахування до розміру довічного грошового утримання 20 % надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та не враховано виплату допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, яка включена в оподаткований дохід.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.04.2018 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.28-31). Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що матеріальна допомога на оздоровлення не відноситься до складових суддівської винагороди, а підвищення на 20% розміру довічного грошового утримання не включено у перелік соціальних виплат, передбачених статтею 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

У період з 12.06.1998 року по 27.10.2017 року ОСОБА_1 працював суддею Косівського районного суду Івано-Франківської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.10.2017 року за № 3303/0/15-17, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Косівського районного суду Івано-Франківської області у звязку з поданням заяви про відставку (а.с.14).

Згідно наказу голови Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2017 року за № 02-03/286, позивача відраховано зі штату Косівського районного суду Івано-Франківської області з 27.10.2017 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 17.10.2017 року за № 3303/0/15-17 (а.с.13).

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року у справі № 347/2381/17, позов ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання задоволено. Визнано протиправною відмову Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_1 щодо нарахування довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язано Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 06.11.2017 року зарахувавши до стажу роботи судді, що дає право на відставку, половину строку навчання за денною формою в Національній юридичній Академії ім. Я. Мудрого м. Харків (половина) з 01.09.1989 року по 22.06.1994 року, а також календарний період проходження стокової військової служби в Збройних Силах СРСР з 26.11.1986 по 01.12.1988 року; стягнуто з Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в користь ОСОБА_1 50 000 гривень моральної шкоди та судові витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 640 грн. (а.с.15-18).

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12. 2017 року у справі № 347/2381/17 скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 50000 гривень моральної шкоди та в цій частині позовних вимог відмовлено. В решті постанову залишено без змін (а.с.19-21).

Листом від 22.03.2018 року за № 30/Т-15, Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило ОСОБА_1 про те, що на виконання вказаних судових рішень позивача переведено з пенсії по інвалідності третьої групи загального захворювання згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" на довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 06.11.2017 року. Також вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 10 місяців 20 днів, в тому числі стаж судді 23 роки 9 місяців 19 днів, стаж прокурора 29 днів; заробіток складає 24000,00 грн. (посадовий оклад 16000,00 грн., доплата за вислугу років 8000,00 грн.); розмір довічного грошового утримання становить 20640,00 грн. (а.с.12).

Одночасно, вказаним листом позивача повідомлено, що нарахування підвищення за проживання в гірському населеному пункті в розмірі 20% до довічного грошового утримання судді чинним законодавством не передбачено, а з посиланням на статтю 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначено, що щорічна грошова допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, тому не може бути врахована при призначенні довічного грошового утримання судді (а.с.12).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Приписами статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до пункту 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді (частина 7 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до частини 5 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - це особлива форма соціального забезпечення судді, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Умови і порядок його виплати визначені Законом.

Стосовно нарахування ОСОБА_1 до встановленого розміру довічного грошового утримання 20% надбавки за проживання в гірському населеному пункті відповідно до статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" суд зазначає наступне.

Критерії, за якими населені пункти набувають статусу гірських, основні засади державної політики щодо розвитку гірських населених пунктів та гарантії соціального захисту громадян, що у них проживають, працюють або навчаються визначає Закон України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Стаття 5 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" передбачає, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Згідно частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Зазначена норма не містить вичерпного переліку видів державної матеріальної допомоги, які підлягають збільшенню на 20 відсотків. Також у цій нормі не наведено переліку виплат, що фінансуються за рахунок Державного бюджету України, збільшення яких на зазначені 20 відсотків не допускається.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року за № 647 "Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських", м. Косів Івано-Франківської області, де зареєстрований та проживає ОСОБА_1, що підтверджується копією паспорта серії СС 234778 (а.с.10-11), надано статус гірського населеного пункту.

Згідно посвідчення серії А № 672725, виданого ОСОБА_1 виконавчим комітетом Косівської міської ради Івано-Франківської області 21.07.2009 року, позивач має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (а.с.23).

З огляду на викладене, суд зазначає, що усі державні пенсії, стипендії, інші види державної матеріальної допомоги, у тому числі і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, для осіб, які проживають на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підлягають збільшенню на 20 відсотків.

З врахуванням того, що ОСОБА_1 проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського та набув статусу особи, що проживає на території гірського населеного пункту, суд прийшов до переконання, що позивач має право на отримання підвищення на 20% розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до вимог частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Суд звертає увагу, що призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не обмежує права особи на отримання інших гарантій та пільг, у разі набуття таких у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що Косівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні підвищення за проживання в населеному пункті, якому надано статус гірського в розмірі 20% до щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з врахуванням виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.11.2017 року Косівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначено позивачу виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди.

Як слідує з довідки від 29.03.2018 року за № 155, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області, у 2017 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_1 була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 16000,00 грн., з якої утримано податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та нарахований і сплачений до єдиний соціальний внесок (а.с.22).

Приписами статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Враховуючи вимоги Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судді у відставці виплачується щомісячне довічне грошове утримання у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, в силу положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 738/1343/17, від 20.03.2018 року в справі № 749/951/17, від 20.03.2018 року у справі № 736/964/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених вище обставин прийшов до переконання про відсутність правових підстав для врахування допомоги на оздоровлення при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області правомірно відмовило позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахування матеріальної допомоги на оздоровлення.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. згідно квитанції за № ПН490 від 02.04.2018 року (а.с.3).

У звязку з цим, стягненню на користь позивача підлягає частина сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 352,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, майдан Незалежності, 1А/39, м. Косів, Івано-Франківська область, 78601) до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Незалежності, 26А, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600) про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Незалежності, 26А, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600) в частині відмови ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, майдан Незалежності, 1А/39, м. Косів, Івано-Франківська область, 78601) у нарахуванні до розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Зобов`язати Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Незалежності, 26А, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, майдан Незалежності, 1А/39, м. Косів, Івано-Франківська область, 78601) 20% надбавки до розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 06.11.2017 року, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (, вул. Незалежності, 26А, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, майдан Незалежності, 1А/39, м. Косів, Івано-Франківська область, 78601) сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.