Справа № 815/612/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/612/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Сердюк І.С.

сторін:

представника позивача Сивоконь Т.В.

представника відповідача Хабарова Г.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні (у відкритому судовому засіданні) справу за позовом дочірнього підприємства «Адідас-Україна» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправною і скасування Постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 5 від 26 січня 2018 року про накладення штрафних санкцій, визнання протиправними і скасування рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 19, № 20, № 21 від 12 січня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом дочірнього підприємства «Адідас-Україна» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати протиправною і скасувати Постанову Головного управління Держродспоживслужби в Одеській області № 5 від 26 січня 2018 року про накладення штрафних санкцій;

- визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Держродспоживслужби в Одеській області про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 19, № 20, № 21 від 12 січня 2018 року

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

18 грудня 2017 року працівниками ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області згідно Направлення на проведення перевірки №462 від 15 грудня 2017 року здійснено планову виїзну перевірку характеристик продукції у роздрібному магазині Дочірнього підприємства «Адідас-Україна», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.Пантелеймонівська, 97. Строк проведення перевірки, що вказувався в Направленні, повинен був охоплювати період з 18 грудня 2017 року по 19 грудня 2017 року включно.

В ході перевірки працівники Управління прийняли Рішення про відбір зразків продукції № 1 від 19 грудня 2017 року відповідно до якого на підставі Акту відбору зразків продукції № 000001 від 19.12.2017 року відібрано по 2 зразки продукції (контрольний та арбітражний), а саме:

1) Штани % дит. арт. АY5660, ш/к 110;

2) Куртка дит. арт. ВJ8565, ш/к 918;

3) Джемпер дит. арт. АY6004, ш/к 808;

4) Штани дит. арт. ВР5330, ш/к 828 (надалі - Товари).

Також 19 грудня 2017 року оформленоРішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №356, 357, 358, 359, прийняті на підставі Акту перевірки № 280 від 19 грудня 2017 року, який позивачу разом з Рішеннями на дату його оформлення наданий не був.

16 січня 2018 року позивачем отримано Протоколи випробувань № 8252/Д, №8253/Д, № 8254/Д, № 8255/Д, датовані 28 грудня 2017 року, відповідно до яких Державне підприємство «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» перевіряло відповідність зразків Товарів вимогам ДСТУ 4057-2001 «Матеріали та вироби текстильні і шкіряні побутового призначення». Основні гігієнічні вимоги» та ДСанПіН 3.3 182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові. Основні гігієнічні вимоги» та виявили порушення вимог ДСанПіН 3.3 182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові». Основні гігієнічні вимоги» в 3 зразках Товару.

22 січня 2018 року (роздруківка з офіційного сайту ПАТ Укрпошти з датою відправки та отримання додається) отримано Акт перевірки характеристики продукції №280, датований 19 грудня 2017 року, в якому було зафіксовано наступні порушення:

За Протоколом випробувань № 8252/Д від 28.12.2017р. (арт. АY 5660) - порушення ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та п. 3.16 вимог ДСанПіН 3.3 182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові».

За Протоколом випробувань № 8254/Д від 28.12.2017р. (арт. АY 6004) - порушення ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та п. 3.1 вимог ДСанПіН 3.3 182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові».

За Протоколом випробувань № 8255/Д від 28.12.2017р. (арт. ВР5330) - порушення ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та п. 3.1 вимог ДСанПіН 3.3 182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові».

24 січня 2018 року Позивачем були знову отримані Рішення про внесення змін до рішення чи скасування рішення №40, №41, №42 датовані 12 січня 2018 року (копії додаються, оригінал наявний у Відповідача), якими були внесені зміни до Рішень № 357, №359, №358, про які йшлося вище та нові Рішення про вжиття обмежувальних корегувальних) заходів № 19, №20, № 21 від 12.01.2018 р., відповідно до яких Товар з артикулами арт. АY 5660, арт. АY 6004 та арт. ВР5330 був заборонений до продажу на ринку.

Товар з артикулом ВJ 8565 відповідно до зазначених вище випробувань є належної якості, про що Позивачу надано Рішення про внесення змін до рішення чи скасування рішення № 39 від 12.01.2018 року, яким скасовано дію Рішення № 356 від 19.12.2017 року.

30 січня 2018 року позивач отримав Постанову про накладення штрафних санкцій № 5 від 26.01.2018 року, відповідно до якої на Позивача покладено сплату штрафу у розмірі 9000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі: 153 000,00 гривень.

Детально ознайомившись з документами, наданими Управлінням ДП, «Адідас-Україна» вважає, що Постанова про накладення штрафних санкцій № 5 від 26 січня 2018 року та Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 19, № 20, № 21 від 12 січня 2018р. є - протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав:

Порушення встановленого законом порядку перевірки характеристик продукції та застосування обмежувальних (корегувальних) заходів та штрафних санкцій

В результаті проведення перевірки зі сторони працівників управління порушено процесуальний порядок проведення даної перевірки, в тому числі порушені строки її проведення та строки документального оформлення кожного етапу її проведення. Позивач вважає, що дані порушення були здійснені в тому числі з метою ненадання йому можливості надати пояснення/зауваження/доповнення до оформлених документів в строки, вказані в чинному законодавстві.

Відповідно до п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб'єкт господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції має право «одержувати в установленому порядку від органів ринкового нагляду і органів доходів і зборів необхідну, доступну та достовірну інформацію про результати ринкового нагляду і контролю продукції; оскаржувати в установленому законом порядку будь-які рішення, приписи, дії та

бездіяльність органів ринкового нагляду, органів доходів і зборів та їх посадових осіб; звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду».

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб'єкти господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції користуються іншими правами, визначеними цим Законом, Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», іншими нормативно-правовими актами (у тому числі технічними регламентами), а в межах здійснення ринкового нагляду - також правами, визначеними Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю)».

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд і коньтроль продукції, зобовязані: «ознайомлювати керівників суб'єктів господарювання, їх заступників або повноважених ними осіб, фізичних осіб - підприємців та декларантів з результатами перевірок, проведених у межах ринкового нагляду і контролю продукції, у строки, передбачені законодавством».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі відбору зразків продукції на строк проведення експертизи (випробувань) застосовується тимчасова заборона надання продукції на ринку, що запроваджується одночасно з прийняттям рішення про відбір зразків.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» «Надання на ринку продукції, зразки якої відібрано для проведення експертизи (випробування), за рішенням органу ринкового нагляду тимчасово забороняється на строк проведення такої експертизи (випробування). Зазначене рішення діє до прийняття органом ринкового нагляду за результатами експертизи (випробування) рішення про скасування рішення про тимчасову заборону надання на ринку такої продукції або прийняття рішення про вжиття обмежувальних(корегувальних) заходів.

Управління, порушуючи порядок оформлення процесуальних документів, відразу оформило рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Відповідно до ч. 10 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», строк проведення виїзної перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції двох робочих днів. У разі проведення експертизи (випробування) зразків продукції, відібраних під час перевірки, на час її проведення перебіг строку проведення виїзної перевірки характеристик продукції призупиняється. Продовження строку проведення виїзної перевірки не допускається.

Протоколи випробування зразків продукції були оформлені28 грудня 2017 року, а копії Протоколів випробування були надані Позивачу 16 січня 2018 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» «Строк проведення експертизи (випробування) зразків продукції не може перевищувати чотирнадцяти робочих днів з дня прийняття рішення про її проведення». Рішення про відбір зразків прийнято 19 грудня 2017 року, тобто якщо навіть брати максимальний строк для проведення експертизи, то чотирнадцять робочих днів закінчуються 10 січня 2018 року і не пізніше цієї дати Управління повинно було надати Позивачу Акт про перевірку характеристики продукції, який фактично був надісланий Позивачу лише 22 січня 2018 року, та оформити рішення про скасування рішення про тимчасову заборону надання на ринку продукції або рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, що були отримані Позивачем лише 24 січня 2018 року.

Відповідно до умов п. 10 Методіки вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів випливає, що Акт про перевірку характеристики продукції був складенийз порушенням норм чинного законодавства України та не є чинним, в тому числі в зв'язку з тим, що до Акту не додано сценарного плану за Протоколом випробувань № 8253/Д від 28 грудня 2017 року.

Відповідно всі наступні процесуальні документи, що стосуються перевірки, були оформлені з порушення порядку та строків їх оформлення.

У порушення вимог ч. 11 ст. 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», який передбачає, що до прийняття рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) суб'єкту господарювання щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам, проект такого рішення Позивачу Відповідач не надавав.

Рішення про внесення змін до рішення чи скасування рішення були надані Позивачу лише 24 січня 2018 року, тобто товар з артикулом ВJ8565, виходячи з позиції Управління, яка вказана в Рішенні проскасування Рішення № 356 від 19.12.2017 року та відповідність даного Товару вимогам норм чинного законодавства, Позивач міг почати реалізовувати, у випадку дотримання строків оформлення Управлінням всіх процесуальних документів, набагато раніше.

Що стосується Рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 19, 20, 21 від 12.01.2018 року, в яких зазначено, що товар з артикулами АY 5660, арт. АY 6004 та арт. ВР5330 є забороненим до продажу на ринку та повинен бути вилучений з продажу не пізніше 12 березня 2018 року, то вони також є протиправними з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Згідно ч. 7. ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

У порушення норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 5 ст. 4, ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідач не звернувся з позовом до позивача для вжиття судом до нього обмежувальних (корегувальних) заходів у вигляді заборони надання товарів з артикулами АY 5660, арт. АY 6004 та арт. ВР5330 на ринку, а самовільно застосував вказані заходи.

Висновки відповідача про наявність порушень, виявлених в Акті перевірки характеристики продукції, за які на позивача накладено штрафні санкції, є необґрунтованими.

Згідно Протоколів випробувань, згідно яких об'єктом випробувань був Товар, перевірка зразків продукції проводилась з метою оцінки відповідності Товару вимогам ДСТУ 4239:2033 «Матеріали та вироби текстильні і шкіряні побутового призначення. Основні гігієнічні вимоги» та ДСанПіН 3.3-182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові. Основні гігієнічні вимоги». Проте в результатах випробування зазначається перевірка на відповідність іншим ГОСТ, ДСТУ, ДСТУ 180, ГОСТ ISO.

В свою чергу, позивач вказує, що відповідно ч. 6 ст. 319 Митного кодексу України, товари, вичерпний перелік яких затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2011 р. № 1031 та коди яких зазначені в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, підлягають обов'язковому державному контролю (у тому числі у формі попереднього документального контролю), у разі переміщення їх через митний кордон України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку здійснення попереднього документального контролю в пунктах пропуску через державний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2011 р. № 1030 «Перевізник або експедитор, чи уповноважена особа, подають митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю...»

Відповідно до ч. 7 ст. 319 Митного кодексу України «Органи доходів і зборів інформують відповідні державні органи України про результати митного контролю та митного оформлення товарів, підконтрольних цим органам, у тому числі засобами електронного зв'язку».

В зв'язку з тим, що Товари, зразки яких відбиралися, відносяться до ДКПП, УКТЗЕД, а саме до групи 61 та відповідно мають код 6111 «Одяг дитячий та додаткові речі до одягу, трикотажні», такі Товари підлягають обов'язковому державному контролю.

У Позивача наявні всі необхідні документи, які підтверджують якість та відповідність Товарів, зразки яких відбирались, в тому числі Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/11495 від 18.04.2017 р., виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджений Головою Держпродспоживслужби Лапою В.І., строк дії 5 років та Сертифікати відповідності Серії ВГ терміном дії з 05.07.2017 року до 04.07.2018 року, видані ТОВ «Орган з сертифікації «ПромСтандарт». Зазначені вище документи були надані Управлінню відповідно до наданої з його сторони Вимоги.

Відповідно до ч. 13 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», управління повинно було врахувати дані документи при винесенні оскаржуваних Рішень.

У висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/11495 від 18.04.2017р. чітко зазначено, що Товар (об'єкт експертизи) відповідає встановленим медичним критеріям безпеки/показникам в тому числі ДСанПіН 3.3-182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові. Основні гігієнічні вимоги». Також зазначено, що за результатами державної санітарно-епідеміологічної експертизи Одяг та додаткові речі до одягу трикотажні для хлопців та дівчат торговельних марок АDIDAS та RЕЕВОK відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і за умови дотримання вимог цього висновку можуть бути використаними в заявленій сфері застосування.

Позивач звертався до ТОВ «Орган з сертифікації «ПромСтандарт» з проханням надати уточнення, чи зверталося Управління з метою повідомлення про застосування обмежувальних заходів та отримало повідомлення, що жодних звернень, що стосуються невідповідності продукції Позивача не надходило.

Також позивач вказує, що відповідно до Сертифікатів відповідності, Товар також відповідає необхідним ДСТУ ГОСТ, а саме: ДСТУ ГОСТ 31407:2014 «Вироби трикотажні білизняні для немовлят і дітей ясельного віку. Загальні технічні вимоги (ГОСТ 31405-2009, IDТ)», ДСТУ ГОСТ 31405:2014 «Вироби білизняні для жінок та дівчат. Загальні технічні умови (ГОСТ 31405-2009, IDТ)», 31405:2014 «Вироби трикотажні білизняні для жінок та дівчат. Загальні технічні вимоги (ГОСТ 31405-2009, IDТ)», 31408:2014 «Вироби трикотажні білизняні для чоловіків та хлопчиків. Загальні технічні вимоги (ТОСТ 31408-2009, IDТ).

Крім того, позивач вважає, що прийнявши оскаржувані рішення про застосування обмежувальних (корегувальних) заходів та застосування штрафних санкцій, Відповідач допустив протиправне втручання у господарську діяльність Позивача, що є порушенням статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції передбачено, шо кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отримавши у встановленому Законом порядку Висновок державної санітарно- епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/11495 від 18.04.2017 р. та сертифікати відповідності, які на момент проведення Відповідачем перевірки були і наразі є дійсними, Позивач мав правомірні очікування щодо можливості здійснення своєї господарської діяльності з реалізації цієї продукції.

Відтак, за наявності вищевказаних документів відповідач втрутився вгосподарську діяльність позивача, застосувавши до нього обмежувальні заходи та штрафні санкції.

На думку позивача, Управління своїми рішеннями порушило його права, а саме, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону, перешкоджало під час вжиття заходів ринкового нагляду і контролю продукції здійсненню господарської діяльності Позивача, що завдало йому шкоди у формі упущеної вигоди (неотриманні прибутку) протягом періоду, який охоплює термін з 19.12.2017 року до дня вирішення справи по суті.

Крім того, позивач подав додаткові письмові пояснення в яких зазначив наступне:

Щодо застосування Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при здійсненні перевірок характеристик продукції.

Відповідно до ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства: «Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи».

В Направлені на проведення перевірки №462 від 15.12.2017 року та у Відзиві на адміністративний позов Позивач посилається на Закон №877-?, тобто фактично підтверджує той факт, що одним із регулятивних документів при проведенні перевірки в тому числі є саме Закон № -877-?.

Контроль у сфері господарської діяльності включає в себе нагляд за нехарчовою продукцією, що підтверджується фактом регулювання останнього положеннями Закону №877-?. Так, Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (далі - Закон № 2735-?) містить посилання на Закон №877-?, зокрема, в частині проведення окремих дій в межах контролю, а саме щодо перевірки характеристик продукції та відбору зразків продукції.

Застосування Закону №877-У до діяльності Держспоживслужби також підтверджується Верховним Судом, зокрема, у справах № 816/169/17 та № 813/2524/17.

Лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.03.2017 року, на який посилається Відповідач в обґрунтування не застосування Закону №877-? не є релевантним з двох причин:

1) Він має лише інформаційний характер та не встановлює ніяких правових норм;

2) Він стосується застосування до державного ринкового нагляду мораторію на здійснення заходів контролю у сфері господарської діяльності, а не розмежування між сферами застосування Законів № 877-? та № 2735-?).

Щодо «принципу розумності строків».

За загальним принципом концепція «розумності строків», передбачена в ч. І ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до цивільних та кримінальних срав. В Практиці Європейського суду з прав людини вже давно застосовує цей принцип до адміністративних правовідносин.

Зокрема, в справі Кенії проти Федеративної Республіки Німеччини було встановлено, що принцип «Розумного строку» застосовується в сфері адміністративних правовідносин тоді, коли такі правовідносини мають безпосередній стосунок до таких прав як право здійснювати певну діяльність та право розпоряджатися власним майном.

Також, у справі Аллам Якобсон проти Швеції ЄСПЛ визначив, що «розумні строки» застосовуються, якщо вирішення конфлікту, який випливає із адміністративних правовідносин, є вирішальним для особистих прав та обов'язків.

У справі Пудас проти Швеції ЄСПЛ застосував зазначений принцип до відносин зі скасування водійської ліцензії, оскільки такі дії органів державної влади вплинули на право і можливість особи вести бізнес.

При цьому, застосування ч. 1 ст. 6 Конвенції у таких випадках здійснюється відповідно до встановлених у практиці ЄСПЛ вимог та із застосуванням останніх окремо для кожної конкретної справи. Так, обґрунтованість тривалості проваджень повинна бути оцінена з урахування таких критеріїв як складність справи, внесок заявника, внесок відповідних органів влади та предмет спору (Комінгерсоль проти Португалії, Фрайдлендер проти Франції, Сюрмелі проти Німеччини).

Так, затримки в перевірці і всіх інших діях, пов'язаних із нею, мають вплив на можливість проведення ДП «Адідас-Україна» повноцінної господарської діяльності, а також на право розпорядження товаром, який перебуває у власності ДП «Адідас-Україна».

Конкретна затримка у повідомленні ДП «Адідас-Україна» про складання Акту перевірки характеристик продукції та Рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції, стосовно якої йде мова в Адміністративному позові, зумовлює неможливість для ДП «Адідас-Україна» швидко і з найменшими затримками здійснити усі необхідні дії, аби оскаржити такий акт, а також аби захистити свої майнові права, на які впливає вся процедура перевірки.

Таким чином, необґрунтована затримка у цій справі є порушенням принципу «розумних строків».

Щодо підтвердження статусу Розповсюджувача та відповідно скасування суми штрафу, вказаного в Постанові про накладення штрафних санкцій № 5 від 26.01.2018 року.

В Направлені на проведення перевірки №462 від 15.12.2017 року Держспоживслужби чітко зазначено, що підставою проведення перевірки є секторальний план державного ринкового нагляду 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону № 2735-?: « 3. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.»

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2735-?, яка звучить наступним чином: «Особливості Проведення перевірок характеристик продукції у її розповсюджувачів», чітко визначено, що Органи ринкового нагляду проводять планові перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів згідно із секторальними планами ринкового нагляду.

Звертаємо увагу, що в ч. 1 ст. 25 Закону № 2735-? зазначений вичерпний перелік випадків (позапланових) перевірок, які проводяться у виробників, а саме:

1. Органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її виробників:

1) якщо за результатами перевірки характеристик продукції у її розповсюджувача є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника такої продукції;

2) за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об'єднань споживачів), у яких міститься інформація про введення в обіг продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, які можуть завдати такої шкоди (із зазначенням суб'єкта введення в обіг такої продукції, документального підтвердження завдання такої шкоди, опису відповідного недоліку тощо), а також інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано;

3) у разі одержання за допомогою системи оперативного взаємного сповіщення про продукцію, що становить серйозний ризик, або в інший спосіб від уповноважених органів інших держав інформації про продукцію, що становить серйозний ризик, якщо її виробник ідентифікований та є резидентом України.

Також, в Направлені на проведення перевірки № 462 від 15.12.2017 зазначений строк для проведення перевірки, який охоплює 2 дні (18.12.2017р.-19.12.2017р.), тобто строк, передбачений Законом № 2735-? для проведення перевірки саме у розповсюджувачів. При цьому, відповідно до ч. 10 ст. 23 Закону № 2735-? строк проведення виїзної перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції двох робочих днів, у виробника такої продукції - трьох робочих днів.

Відповідно до зазначеного вище, строки проведення перевірки Відповідачем були порушені на підставі того, що для проведення перевірок у розповсюджувачів передбачений строк у 2 дні. Перевірку було розпочато вчасно 18.12.2017 року, а зразки відібрано 19.12.2017 року та відповідно було призупинено проведення перевірки. Проте, по суті, 19.12.2017 року є другим днем перевірки, а отже будь-які дії після проведення експертизи та після відновлення перевірки проводилися вже на третій день. Зазначене становить порушення строків проведення перевірки відповідно до ч. 10 ст. 23 Закону № 2735-?.

На підставі вищезазначеного зрозуміло, що при проведенні перевірки до ДП «Адідас-Україна» було застосовано порядок проведення перевірки саме як до Розповсюджувача. А отже, штраф, вказаний в постанові є безпідставним та незаконним.

Що стосується розмежувань понять «виробник», «розповсюджувач», «імпортер».

Відповідно до Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» (далі - Закон № 2736-VI), «виробник» - виробник - це:

фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача. розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію;

уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України);

імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).

Закон № 2735-? для визначення зазначених вище понять посилається на терміни, вказані в Законі України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», а саме:

виробник - будь-яка фізична чи юридична особа (резидент чи нерезидент України), яка виготовляє продукцію або доручає її розроблення чи виготовлення та реалізує цю продукцію під своїм найменуванням або торговельною маркою;

імпортер - будь-яка фізична чи юридична особа - резидент України, яка вводить в обіг на ринку України продукцію походженням з іншої країни;

розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку України.

Також в даному Законі надані визначення таким поняттям:

введення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз;

розповсюдження - надання продукції на ринку України після введення її в обіг.

ДП «Адідас-Україна» не є виробником, оскільки він ані виготовляє товар, ані не є уповноваженим представником виробника, ані здійснює введення в обіг товару вперше (не є імпортером).

Представник позивача в судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Відповідач проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції надав відзив за вхід. № 7520/18 від 16.03.2018 р., який обґрунтований наступним.

Щодо посилання позивача на те, що 19 грудня 2017 року не було надано Акт перевірки №280:

Як вбачається із змісту Акту перевірки та фактичних обставин перевірки, на час проведення експертизи перевірка була призупинена згідно вимог ч. 10 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Щодо посилання на те, що «дані порушення були здійснені в тому числі з метою неподання йому можливості надати пояснення/зауваження/доповнення до оформлених документів в строки, вказані в чинному законодавстві».

З огляду на це зазначаємо, що а ні Закон України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», а ні Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» не обмежують права суб'єкта господарювання на подання ним пояснень/зауважень/доповнень.

Натомість, зокрема, в ч. 3 статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» вказано, що Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені чи скасовані відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб'єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб'єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб'єктами господарювання відповідно до частин десятої і п'ятнадцятої цієї статті.

Також, як вбачається із змісту Акту №000001 про відбір зразків, від представника ДП «Адідас-Україна» клопотання не заявлялись.

В Акті перевірки №280 від 19.12.2017 року зазначено, що «З Актом не погоджуюсь, пояснення будуть надані пізніше».

В Протоколі №3 від 16 січня 2017 року вказано: «Не згоден з протоколом, пояснення будуть надані пізніше».

Щодо посилання позивача на те, що Акт перевірки складено з порушенням строків та нібито відсутністю сценарного плану.

Відповідно до ч. 7 статті 27 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» вказано, що строк проведення експертизи (випробування) зразків продукції не може перевищувати чотирнадцяти робочих днів з дня прийняття рішення про її проведення.

Проведення експертизи було здійснено у вказаний строк.

Протоколи випробувань від 28.12.2017 року №№ 8252/Д, 8253/Д, 8254/Д, 8255/Д надійшли до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області 12.01.2018 року, про що у телефонному режимі повідомлено адміністративно-відповідальну особу ОСОБА_1 та отримані особисто 16.01.2018 року (отримання підтверджено особистим підписом ОСОБА_1).

Також відповідач зазначає, що Сценарний План ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція складається на ту продукцію, яка може завдати загрози у відповідності до вимог Методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2011 р. № 1407.

Відповідно до вказаної Постанови:

Оцінка ризику проводиться посадовою особою органу ринкового нагляду шляхом проведення аналізу, за результатами якого визначається рівень загрози.

Аналіз проводиться на підставі критеріїв оцінки ризику. При цьому враховуються звичайні та обґрунтовано передбачувані умови використання продукції.

Критеріями оцінки ризику є:

небезпечні фактори, що впливають або можуть вплинути на життєдіяльність людини під час споживання (використання) продукції;

категорії споживачів, які можуть споживати (використовувати) продукцію;

види травм, які можуть отримати споживачі під час споживання (використання) продукції;

характеристика та тяжкість ушкоджень, які можуть бути наслідком отримання травми певними категоріями споживачів під час споживання (використання) продукції;

наслідки, що пов'язані з отриманими травмами.

На підставі проведеного аналізу розробляється сценарний план ймовірності виникнення ризику, що може становити продукція (далі - сценарний план).

У зв'язку з тим, що відповідно до Протоколу випробувань №8253/Д від 28 грудня 2017 року не встановлено порушення встановлених вимог, то й Сценарний план на вказану продукції не додавався.

Щодо посилання на те, що позивачу не було надано проект Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

В статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» дійсно йдеться про те, що до прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) об'єкту господарювання, щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам.

Суб'єкт господарювання, якого стосується проект рішення, має право надати (надіслати) органу ринкового нагляду свої пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту. Цей строк може бути продовжено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням відповідного суб'єкта господарювання.

До своїх пояснень, заперечень та/або інформації суб'єкт господарювання може додавати документи чи їх копії, що обґрунтовують його позицію та підтверджують наведені ним дані.

Пояснення, заперечення та інформація до проекту рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, надані (надіслані) суб'єктом господарювання, підлягають обов'язковому розгляду органом ринкового нагляду та зберігаються в органі ринкового нагляду.

Але слід звернути увагу на вимоги ч. 15 статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» в якій вказано, що у разі необхідності термінового вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з метою запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам орган ринкового нагляду може прийняти рішення про вжиття відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів без надання (надіслання) суб'єкту господарювання проекту такого рішення. У такому разі суб'єкт господарювання, якого стосується рішення, має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення. Орган ринкового нагляду має негайно розглянути одержані пояснення, заперечення та інформацію суб'єкта господарювання та за результатами такого розгляду оцінити адекватність і пропорційність прийнятого ним рішення.

Також, відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (абзац третій статті 1 Закону про контроль).

Частиною четвертою статті 4 Закону встановлено, що виключно законами встановлюються, зокрема, органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності та види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю).

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», державний ринковий нагляд - діяльність органів державного ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Дія Закону про ринковий нагляд поширюється на відносини щодо здійснення державного ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами (вимоги щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами), крім видів продукції, зазначених у цьому Законі.

Частиною першою статті 22 Закону про ринковий нагляд визначені види заходів державного ринкового нагляду, а саме: перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); обмежувальні (корегувальні) заходи (обмеження надання продукції на ринку, заборону надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції); контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; попередження органами державного ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Отже, визначення понять "державний ринковий нагляд" та "державний нагляд (контроль)", не є тотожними.

Зазначаємо, що дана правова позиція узгоджується з позицією Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яка викладена в листі від 21.03.2017 року за №3633-06/9130-03.

Також зазначаємо, що відповідно до п. 3 Положення «Про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України», яке затверджено Указом Президента України від 31 травня 2011 року № 634/2011, основними завданнями Мінекономрозвитку України є формування та забезпечення реалізації, зокрема, державної політики у сфері державного ринкового нагляду.

А тому вважаємо, що Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів прийняті у відповідності до вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Щодо посилання позивача на те: «Проте в результатах випробувань зазначається перевірка на відповідність іншим ГОСТ, ДСТУ, ДСТУ180, ГОСТ 180».

Як вбачається із змісту Протоколів випробувань, метою випробувань було відповідність вимогам:

ДСТУ 4239:2003 «Матеріали та вироби текстильні і шкіряні побутового призначення. Основні гігієнічні вимоги»:

та ДСанПіН 3.3-182-2012 «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові. Основні гігієнічні вимоги». Дані Протоколи випробувань є дійсними.

Щодо посилання позивача на те, що продукція проходила митний контроль.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.

Відповідно до Стаття 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» заходами ринкового нагляду є:

перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування);

обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають:

обмеження надання продукції на ринку;

заборону надання продукції на ринку;

вилучення продукції з обігу;

відкликання продукції;

контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Відповідно до статті 37 вказаного Закону, контроль продукції здійснюється щодо продукції, заявленої у режим імпорту, реімпорту або будь-який інший митний режим, що передбачає вільний обіг цієї продукції на митній території України.

Під час контролю продукції органи доходів і зборів проводять документальні перевірки та вибіркові обстеження зразків продукції на таких підставах:

1) згідно із секторальними планами ринкового нагляду;

2) у разі одержання за допомогою системи оперативного взаємного сповіщення про продукцію, що становить серйозний ризик, інформації про таку продукцію;

3) за повідомленнями органів ринкового нагляду про продукцію, що не відповідає встановленим вимогам, наданими відповідно до частин восьмої і дев'ятої цієї статті.

Щодо посилання позивача на наявність у нього Висновку Державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Порядок проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.10.2000 № 247, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.01.2001 за № 4/5195 (із змінами).

Відповідно до п. 11.1 вказаного Порядку, заявник несе відповідальність за недостовірність наданих документів, матеріалів, зразків та невиконання вимог висновку експертизи.

При цьому, відповідач звертає увагу на те, що у самому висновку йдеться, що «відповідальність за дотримання цього висновку несе заявник».

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлені позовні вимоги, з підстав викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

На підставі направлення на проведення перевірки від 15.12.2017 №462 співробітниками Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області 18.12.2017 року розпочата виїзна поєднана з невиїзною перевірка характеристик продукції (дитячий одяг та взуття) у ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» за адресою вул. Пантелеймонівська, 97, м. Одеса.

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

Перед початком виїзної перевірки адміністративно-відповідальній особі менеджеру магазина ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» ОСОБА_1 пред'явлені посвідчення, надано копію направлення, зроблено запис в журналі реєстрації перевірок контролюючих органів (підтверджено особистим підписом ОСОБА_1).

При огляді продукції встановлено, що дитячий одяг ТМ АДІДАС не відповідає загальним вимогам щодо забезпечення безпечності, зокрема, за показниками вмісту синтетичних волокон та було прийнято Рішення про відбір зразків продукції від 19.12.2017 № 1 для проведення лабораторних випробувань.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та згідно Рішення про відбір зразків продукції від 19.12.2017 № 1 у присутності адміністративно - відповідальної особи ОСОБА_1 у ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» за фактичною адресою розповсюдження продукції: вул. Пантелеймонівська, 97, м. Одеса здійснено відбір зразків продукції, а саме:

1) Штани 3/4 дит. «ДП АДІДАС Україна», арт. АY 5660, ш/к 110; склад: (навісний ярлик: 89% поліестер, 11% еластин), (вшивний ярлик: 70 %поліефір, 19% поліестер, 11% еластан); розмір: 116 (5-6У); виробник (імпортер): Дочірнє підприємство «Адідас-Україна» м. Київ, вул. Гарматна, 4.

2) Куртка дит. «ДП Адідас Україна», арт. ВJ 8565, ш/к 918; склад: (навісний ярлик: 100 % поліестер), (вшивний ярлик: основний матеріал 100% поліестер, вставка 100% поліестер, кармани 100% поліестер) розмір ПО (4-5 У); виробник (імпортер): Дочірнє підприємство «Адідас-Україна» м. Київ, вул. Гарматна, 4.

3) Джемпер дит. «ДП» Адідас Україна, арт. АY6004, ш/к 808; склад: (навісний ярлик: 30 % поліестер, 70 % бавовна), (вшивний ярлик: основний матеріал 70 % хлопок, 30 % поліестер, підкладка капюшона 65 % поліестер, 35 % хлопок); розмір: 74 (6-9 М); виробник (імпортер): Дочірнє підприємство «Адідас-Україна» м. Київ, вул. Гарматна, 4.

4) Штани дит. «ДП Адідас-У країна», арт. ВР 5330, ш/к 828; склад: (навісний ярлик: 30 % поліестер, 70 % бавовна), (вшивний ярлик: основний матеріал 70 % хлопок, 30 % поліестер); розмір: 74 (6-9 М); виробник (імпортер): Дочірнє підприємство «Адідас-Україна» м. Київ, вул. Гарматна, 4.

Складено акт відбору зразків продукції від 19.12.2017 №000001.

Під час відбору зразків продукції ОСОБА_1 клопотань не заявляв (підтверджено підписом).

Одночасно ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» надано Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19.12.2017 №356, 357, 358, 359 щодо обмеження надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку на час проведення експертизи (отримання рішення підтверджено підписом ОСОБА_1).

Зразки продукції для проведення експертизи негайно 19.12.2017 відправлені до ДП «Харківстандартметрологія» (м. Харків, вул. Пушкінська, 49/51).

На час проведення експертизи перевірка призупинена згідно вимог ч. 10 ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», що зазначено в акті перевірки характеристик продукції від 19.12.2017 № 280.

У подальшому після 19.12.2017 року виїзна перевірка не здійснювалась.

Протоколи випробувань від 28.12.2017 року №№ 8252/Д, 8253/Д, 8254/Д, 8255/Д надійшли до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області 12.01.2018 року, про що у телефонному режимі повідомлено адміністративно - відповідальну особу ОСОБА_1 та отримані особисто 16.01.2018 року (отримання підтверджено особистим підписом ОСОБА_1).

За результатами експертизи встановлено, що продукція (поз. 1,3,4 акту перевірки від 19.12.2017 № 280) не відповідає вимогам Державних санітарних норм та правил «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові. Основні гігієнічні вимоги», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29.12.2012р. № 1138, що підтверджує її не відповідність загальним вимогам щодо забезпечення безпечності, зокрема за показниками перевищення вмісту синтетичних волокон.

Завершення заходу зазначено в акті перевірки (невиїзна документальна частина перевірки закінчена у день надходження оригіналів протоколів випробувань 12.01.2018).

ОСОБА_1 з актом ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис, однак від отримання відмовився.

Акт негайно 16.01.2018 року був відправлений через поштове відділення ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» на адресу: м. Київ, вул. Гарматна, буд.4.

За результатами перевірки та протоколів випробувань від 28.12.2017 року №№8253/Д, 8254/Д, 8255/Д, 8252/Д прийняті рішення про внесення змін від 12.01.2018 р. №№ 39,40,41,42. Вручені ОСОБА_1 особисто.

Щодо небезпечної продукції надані нові Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів шляхом заборони надання продукції на ринку №19, 20, 21 (поз. 1,3,4 акту перевірки від 19.12.2017 № 280). Строк виконання зазначених рішень 12.03.2018р.

Згідно акту перевірки від 19.12.2017 №280 також вжиті заходи, а саме: застосовані адміністративно-господарські (штрафні) санкції до ДП «АДІДАС - УКРАЇНА» відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» у сумі 153000,0 грн. (постанова від 26 січня 2018 року № 5). ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» постанову в зазначений строк не виконано.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», до виробника застосовуються штрафні санкції у разі:

введення ним в обіг небезпечної нехарчової продукції - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на нього вже було накладено штраф - у розмірі від двох тисяч п'ятисот до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ВИСНОВКИ СУДУ

Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Згідно з абз.8 ст.1 Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськість щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (ч.1 ст.4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об'єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об'єктами технічних, регламентів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до повноважень органів ринкового нагляду, зокрема, належить проведення перевірок характеристик продукції.

Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено загальний порядок проведення перевірок характеристик продукції, що визначається в ст. 23 цього закону. Так, частиною третьою статті 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (ч.5 ст.23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції").

Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки (ч. 6 ст.23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції").

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на порушення порядку оформлення процесуальних документів щодо оформлення рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, оскільки вимоги ч. 15 статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» визначають, що у разі необхідності термінового вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з метою запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам орган ринкового нагляду може прийняти рішення про вжиття відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів без надання (надіслання) суб'єкту господарювання проекту такого рішення. У такому разі суб'єкт господарювання, якого стосується рішення, має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення. Орган ринкового нагляду має негайно розглянути одержані пояснення, заперечення та інформацію суб'єкта господарювання та за результатами такого розгляду оцінити адекватність і пропорційність прийнятого ним рішення.

Також, відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну.

Також доводи позивача щодо порушення строків проведення перевірки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та були спростовані поясненнями відповідача із посиланням на норми національного законодавства.

На підставі направлення на проведення перевірки від 15.12.2017 №462 співробітниками Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області 18.12.2017 року розпочата виїзна поєднана з невиїзною перевірка характеристик продукції (дитячий одяг та взуття) у ДП «АДІДАС -УКРАЇНА».

Складено акт відбору зразків продукції від 19.12.2017 №000001.

Одночасно ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» надано Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 19.12.2017 № 356, 357, 358, 359 щодо обмеження надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку на час проведення експертизи (отримання рішення підтверджено підписом ОСОБА_1).

Зразки продукції для проведення експертизи негайно 19.12.2017 відправлені до ДП «Харківстандартметрологія» (м. Харків, вул. Пушкінська, 49/51).

На час проведення експертизи перевірка призупинена згідно вимог ч. 10 ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», що зазначено в акті перевірки характеристик продукції від 19.12.2017 № 280.

У подальшому після 19.12.2017 року виїзна перевірка не здійснювалась.

Крім того, відповідно до ч. 7 статті 27 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» вказано, що строк проведення експертизи (випробування) зразків продукції не може перевищувати чотирнадцяти робочих днів з дня прийняття рішення про її проведення.

Проведення експертизи було здійснено у вказаний строк.

Протоколи випробувань від 28.12.2017 року №№ 8252/Д, 8253/Д, 8254/Д, 8255/Д надійшли до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області 12.01.2018 року, про що у телефонному режимі повідомлено адміністративно-відповідальну особу ОСОБА_1 та отримані особисто 16.01.2018 року (отримання підтверджено особистим підписом ОСОБА_1).

Вказане підтверджено особисто ОСОБА_1 в судовому засіданні, який був допитаний в якості свідка.

За результатами експертизи встановлено, що продукція (поз. 1,3,4 акту перевірки від 19.12.2017 № 280) не відповідає вимогам Державних санітарних норм та правил «Матеріали та вироби текстильні, шкіряні і хутрові. Основні гігієнічні вимоги», затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29.12.2012р. № 1138, що підтверджує її не відповідність загальним вимогам щодо забезпечення безпечності, зокрема за показниками перевищення вмісту синтетичних волокон.

Завершення заходу зазначено в акті перевірки (невиїзна документальна частина перевірки закінчена у день надходження оригіналів протоколів випробувань 12.01.2018).

ОСОБА_1 з актом ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис, однак від отримання відмовився.

Акт негайно 16.01.2018 року був відправлений через поштове відділення ДП «АДІДАС -УКРАЇНА» на адресу: м. Київ, вул. Гарматна, буд.4.

За результатами перевірки та протоколів випробувань від 28.12.2017 року №№8253/Д, 8254/Д, 8255/Д, 8252/Д прийняті рішення про внесення змін від 12.01.2018 р. №№ 39,40,41,42. Вручені ОСОБА_1 особисто.

Встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що відповідач діяв у спосіб, встановлений законом, а тому посилання позивача на порушення принципу «розумних строків» не знайшло свого підтвердження.

Сам же позивач посилається на сталу практику ЄСПЛ щодо тривалості проваджень, при цьому, нівелюючи в даній справі свою власну поведінку щодо відмови в отриманні документів перевірки, що мало наслідком направлення їх засобами поштового зв'язку.

При цьому, ЄСПЛ в рішенні «Білуха проти України» висловився щодо поведінки заявників наступним чином: «Тільки ті затримки, які сталися з вини держави, можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку». Хоча сторона у цивільному процесі не може бути звинувачена у використанні для захисту своїх інтересів засобів, доступних їй відповідно до національного законодавства, вона має погодитися з тим, що такі дії об'єктивно подовжують відповідне провадження. Заявниця певною мірою відповідальна за загальну тривалість провадження, оскільки вона подавала нові позовні вимоги, які стосувалися нових фактів, а також оскаржувала рішення в її справі до судів вищих інстанцій. Незважаючи на це, не можна вважати, що тривалість у справі була спричинена виключно поведінкою заявниці».

Крім того, позивач стверджує, що в зв'язку з тим, що товари, зразки яких відбиралися, відносяться до ДКПП, УКТЗЕД, а саме до групи 61 та відповідно мають код 6111 «Одяг дитячий та додаткові речі до одягу, трикотажні», такі товари підлягають обов'язковому державному контролю.

У Позивача наявні всі необхідні документи, які підтверджують якість та відповідність Товарів, зразки яких відбирались, в тому числі Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 602-123-20-3/11495 від 18.04.2017 р., виданий Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджений Головою Держпродспоживслужби Лапою В.І., строк дії 5 років та Сертифікати відповідності Серії ВГ терміном дії з 05.07.2017 року до 04.07.2018 року, видані ТОВ «Орган з сертифікації «ПромСтандарт».

Відповідно до ч. 13 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», управління повинно було врахувати дані документи при винесенні оскаржуваних Рішень.

Разом з цим, суд погоджується із запереченнями відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» заходами ринкового нагляду є:

перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування);

обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають:

обмеження надання продукції на ринку;

заборону надання продукції на ринку;

вилучення продукції з обігу;

відкликання продукції;

контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;

попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Відповідно до статті 37 вказаного Закону, контроль продукції здійснюється щодо продукції, заявленої у режим імпорту, реімпорту або будь-який інший митний режим, що передбачає вільний обіг цієї продукції на митній території України.

Під час контролю продукції органи доходів і зборів проводять документальні перевірки та вибіркові обстеження зразків продукції на таких підставах:

1) згідно із секторальними планами ринкового нагляду;

2) у разі одержання за допомогою системи оперативного взаємного сповіщення про продукцію, що становить серйозний ризик, інформації про таку продукцію;

3) за повідомленнями органів ринкового нагляду про продукцію, що не відповідає встановленим вимогам, наданими відповідно до частин восьмої і дев'ятої цієї статті.

З огляду на викладене, дії відповідача цілком узгоджуються із вимогами національного законодавства, а незгода позивача із висновками експертизи може бути предметом розгляду іншої справи, оскільки така експертиза проводилась не відповідачем.

Стверджуючи про протиправність оскаржуваної постанови та рішень позивач намагається звести предмет доказування до процедурних порушень, нібито допущених з боку відповідача, тим самим намагаючись уникнути юридичної відповідальності виключно з формальних підстав, що є неприпустимим.

В свою чергу, суд наголошує, що відповідач є спеціалізованим органом щодо здійснення перевірок з питань характеристики продукції.

Відтак, суд вважає, що відповідачем правомірно, у межах передбачених законом повноважень, до позивача застосовано штрафні санкції та прийнято рішення, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафних санкцій № 5 від 26.01.2018 року та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів скасуванню не підлягають.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Крім того, слід звернути увагу на практику ЄСПЛ у сфері захисту прав дитини.

Конвенція ООН з прав дитини - міжнародний правовий документ, що визначає права дітей в державах-учасницях. Конвенція з прав дитини є першим і основним міжнародно-правовим документом обов'язкового характеру, що присвячений широкому спектру прав дитини. Документ складається з 54 статей, що деталізують індивідуальні права осіб віком від народження до 18 років (якщо згідно застосовним законам повноліття не настає раніше) на повний розвиток своїх можливостей в умовах, вільних від голоду і нужди, жорстокості, експлуатації та інших форм зловживань.

Кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, соціального розвитку, батьки несуть відповідальність за забезпечення необхідного рівня життя дитини. Держава ж створює відповідні умови для реалізації цієї відповідальності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява 4909/04) відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 2,6, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову дочірнього підприємства «Адідас- Україна» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправною і скасування Постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №5 від 26 січня 2018 року про накладення штрафних санкцій, визнання протиправними і скасування рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 19, № 20, № 21 від 12 січня 2018 року - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Дочірнє підприємство "Адідас - Україна" (, адреса: 03067, м. Київ вул. Гарматна, 4, телефон: , електронна пошта: )

Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області ( адреса: вул.7-а Пересипська, 6, м. Одеса, 65042, телефон: , електронна пошта: )

Суддя Потоцька Н.В.

.