Справа № 310/1968/18
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/1968/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи свої вимоги наступним. 24 березня 2018 року о 12 годині 20 хвилин на трасі Одесса-Мелітополь-Новоазовськ відповідач зупинив позивача та звинуватив, що він нібито здійснив обгін на перехресті та через пять хвилин на місці зупинки виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП без проведення розгляду справи, без надання доказів та їх дослідження та наклав на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В постанові не зазначено, на якому кілометрі вказаної траси вчинено правопорушення. На вимогу позивача надати докази порушення інспектор сказав, що сам бачив порушення та що з доказами позивач може ознайомитись в їхньому управлінні. Вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справу виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, інспектором порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, встановленої ст.ст. 278, 279 КУпАП винесено постанову без предявлення та дослідження доказів. Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 020894 від 24 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав відзив на адміністративний позов, в якому просив справу розглянути без його участі, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного. 24 березня 2018 року під час патрулювання відповідачем виявлено порушення ПДР позивачем, який, керуючи автомобілем «Mazda CX-7», державний номерний знак НОМЕР_1, на дорозі, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку, здійснив на перехресті обгін транспортного засобу, який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.п. 14.6в) ПДР України. Інспектор зупинив транспортний засіб, підійшов до водія, належним чином представився, розяснив суть скоєного адміністративного правопорушення та попросив предявити документи. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача. Йому були розяснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок та строки оскарження постанови, наслідки несплати штрафу. Інспектором розглянуто справу про адміністративне правопорушення із дотриманням вимог ст.ст. 278-280 КУпАП та винесено постанову із дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується записом з відеореєстратора. Позивачу інспектором було запропоновано ознайомитись з відеозаписом, ОСОБА_1 не скористався своїм правом, після чого йому була надана можливість надання письмових пояснень по справі. Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо на місці його вчинення. Відповідач врахував всі необхідні обставини при розгляді справи та виніс постанову відповідно до чинного законодавства, а не визнання факту правопорушення чи вини особою не звільняє її від відповідальності у випадку її обєктивної винуватості. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 24 березня 2018 року серії ВР № 020894, винесеної інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2, 24 березня 2018 року о 12 год. 20 хв. на автодорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-7», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін на перехресті транспортного засобу що рухався в попутному напрямку, чим порушив п.п. 14.6 «в» ПДР України. Позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зазначає про те, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обовязково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка субєкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно вимог ст. 77 ч. 1 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5 вказаної статті свідчить про те, що якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Судом досліджено диск відеофіксації з реєстратора та бодікамери з місця адміністративного правопорушення, надані відповідачем. На відеозаписі видно автомобіль, але не можливо однозначно визначити його належність, державний номерний знак, марку тощо. Так само з відеозапису не зрозуміло, на якій ділянці автодороги виявлено правопорушення.

Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 березня 2018 року серії ВР № 020894 не зазначено місце скоєння правопорушення не вказаний кілометр автодороги.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що позивача не правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а наданий відповідачем в якості доказу диск з відеофіксацією з місця адміністративного правопорушення свідчить про відсутність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову серії ВР № 020894 від 24 березня 2018 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3