Справа № 809/625/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2018 р. справа № 809/625/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.04.2018 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік шість місяців) період роботи з 1982 по 2009 (відповідно до записів в трудовій книжці) як трудовий стаж, вироблений у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі та здійснити перерахунок і виплатити пенсію з врахуванням пільгового стажу за останні шість місяців, що передували зверненню з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових строкових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

25.04.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти задоволення позову. Просить відмовити в задоволенні позову з мотивів безпідставності заявленого позову (а.с.29-31).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком з 2008 року.

Стаж роботи позивача підтверджується записами трудової книжки та довідками №01/01/10/05/02/02-540 від 21.02.2018, №14-4-01/125-2018/С від 15.02.2018, №14-4-01/126-2018/С від 15.02.2018, №14-4-01/120-2018/Т від 15.02.2018, №Т-8 від 08.02.2018, №Т-05 від 20.02.2018, №01-01/2-06 від 21.02.2018, №Т-04 від 20.02.2018, №1707/08/18-69 від 21.02.2018 у період з 20.01.1982 по 01.03.1994, відповідно до яких позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт помічником бурильника, бурильником, помічником бурильника КРС, бурильником КРС вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі - у Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області (з 20.01.1982 по 31.03.1986) та районі Крайньої Півночі - Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області (з 01.04.1986 по 01.03.1994), та позивачу до заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також, надавалася додаткова відпустка (а.с.8-12, 15-24).

21.01.2017 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області з заявою про перерахунок пенсії, в якій просив врахувати йому в півторакратному розмірі стаж роботи в районі Крайньої Півночі (а.с.13).

Листом №517/Т-15 від 30.11.2017 Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області повідомило позивача про те, що немає підстав зарахувати період роботи позивача вахтово-експедиційним методом в районі Крайньої Півночі з 20.01.1982 по 01.03.1994 та проводити перерахунок, оскільки в матеріалах пенсійної справи не міститься даних про заключення позивачем строкових договорів та користування пільгами відносно кратності стажу 1 рік за 1,5 року, встановлених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (а.с.14).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено, що тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі", від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а також Інструкцією про порядок надання пільг, затверджений постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пунктом "д" статті 5 цього Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" постановлено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, при умові укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" постановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" з п'яти до трьох років.

Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості за власною ініціативою, за умови укладення ними трудових договорів на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС №520/П-28 від 16.12.1967, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надавалися незалежно від наявності письмового трудового договору.

Проте, відповідно до абзацу другого пункту 2 даної Інструкції за №520/П-28 від 16.12.1967, пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.11.1967, надаються додатково працівникам, прибулим на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах і місцевостях на термін три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Таким чином, на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), лише за наявності укладених строкових трудових договорів про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом другим підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача та довідках №01/01/10/05/02/02-540 від 21.02.2018, №14-4-01/125-2018/С від 15.02.2018, №14-4-01/126-2018/С від 15.02.2018, №14-4-01/120-2018/Т від 15.02.2018, №Т-8 від 08.02.2018, №Т-05 від 20.02.2018, №01-01/2-06 від 21.02.2018, №Т-04 від 20.02.2018, №1707/08/18-69 від 21.02.2018 у період з 20.01.1982 по 01.03.1994 не міститься записів про укладення ним строкових трудових договорів про роботу в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та районі Крайньої Півночі. Також, наявність такого факту не підтверджується письмовими поясненнями чи іншими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Крім цього, стосовно роботи позивача у період з 20.01.1982 по 31.12.1990 в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та районі Крайньої Півночі, суд враховує, що питання обчислення стажу роботи на Крайній Півночі було врегульовано пунктом 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03.08.1972 (із змінами і доповненнями).

Робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 01.03.1960 зараховується до стажу в полуторному розмірі при умові, що працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Як вже зазначалось вище судом, за змістом пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС №530/п-28 від 16.12.1967, передбачено, що пільги, встановлені статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 та статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967, надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, при умові заключення ними трудових договорів про роботу в цих районах на три роки.

Отже, на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу за періоди роботи з 20.01.1982 по 31.12.1990 в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та районі Крайньої Півночі, оскільки він не укладав строковий трудовий договір про роботу на Крайній Півночі.

В частині стажу роботи позивача після 01.01.1991 суд також враховує, що відповідно до статті 1 Тимчасової угоди від 15.01.1993 між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, громадяни ОСОБА_2, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам ОСОБА_2, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно із статтею 3 Тимчасової угоди від 15.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статті 1 цієї Тимчасової угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами ОСОБА_2. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам ОСОБА_2 цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Водночас, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15.01.1993, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Також, не передбачено пільгове обчислення такого стажу Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Із урахуванням наведеного, правові підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях є відсутніми.

Вказана правова позиція також висловлена в постанові Верховного суду від 30.01.2018 у справі №676/7065/14-а.

Крім цього, абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод організації робіт, затвердженого постановою Державного комітету Союзу РСР з праці і соціальних питань, Президії ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я Союзу РСР від 31.12.1987 №794/33-82, встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26.09.1967.

Слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 27.10.2015 в справі №21-3324а15 дійшов до висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 зазначеного Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 04.04.2018, заявлений до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про зобов'язання зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік шість місяців) період роботи з 1982 по 2009 (відповідно до записів в трудовій книжці) як трудовий стаж, вироблений у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі та здійснити перерахунок і виплатити пенсію з врахуванням пільгового стажу за останні шість місяців, що передували зверненню з даним позовом, є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що у разі відмови в задоволенні позову статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено розподілу судових витрат.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Яновича, 14/1, м. Івано-Франківськ, 76018) до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (код 20550895, вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76018) про зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.