Справа № 263/1010/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 травня 2018 року

Київ

справа №263/1010/17

адміністративне провадження №К/9901/34807/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області в складі судді Музики О.М. від 03.04.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., Чебанова О.О. від 06.06.2017 у справі №263/1010/17 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про зобов'язання нарахувати та виплатити призначену пенсію та прийняти рішення про перерахунок пенсії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, уточнивши який, просила: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя (далі - УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя) нарахувати та виплатити їй з 25.05.2016 року призначену згідно постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.09.2016 пенсію; зобов'язати відповідача прийняти рішення про перерахунок пенсії позивача з 25.05.2016 року на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, виходячи з розміру 90% від суми місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Донецької області №18-57-980 від 16.05.2016 року без обмеження її граничного розміру, нарахувати та виплатити перераховану пенсію в повному обсязі.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.04.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що під час роботи позивача в органах прокуратури з 1995 року по 2011 рік на неї розповсюджувались гарантії пенсійного забезпечення як для працівника прокуратури, які суттєво відрізняються від положень, передбачених нині діючим законодавством, а тому вона має право на перерахунок пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року, оскільки право на перерахунок пенсії не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, так як це б суперечило статті 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Заперечень на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 працювала в органах прокуратури Донецької області з грудня 1995 року по грудень 2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.09.2016, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії, скасовано рішення від 10.06.2016 року № 707 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугою років. Зобов'язано УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 з 25 травня 2016 року пенсії за вислугою років згідно ч.1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII.

Згідно наказу прокуратури Донецької області від 23.11.2016 року № 2212-к позивача звільнено з посади прокурора відділу забезпечення державного обвинувачення у регіоні управління підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури області та органів прокуратури Донецької області з 01 грудня 2016 року у зв'язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням.

З 22.12.2016 року ОСОБА_2 отримує пенсію відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII.

Не погодившись з розміром отримуваної пенсії, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, оскільки пенсію остання отримує на підставі ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне. На час призначення позивачеві пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося Законом України "Про прокуратуру" № 1697-VII.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, правові підстав для здійснення такого перерахунку відсутні.

В рішенні від 03.06.2014р. у справі "Великода проти України" Європейський суд з прав людини зазначив про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суди попередніх інстанцій помилково розглянули позовну вимогу про нарахування та виплату позивачу пенсії з 25.05.2016 року на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.09.2016, оскільки зазначене питання вже вирішувалось в межах розгляду справи, за результатами якої і була винесена постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.09.2016.

Вказаний висновок не призвів до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.04.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

..........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду