Справа № 821/625/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 р. м. ХерсонСправа № 821/625/18

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; визнання рішення від 21.12.2017 року № 24 протиправним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення, яка полягає у не виплаті позивачу щомісячної адресної допомоги, починаючи з дати останнього місяця працевлаштування - 01.02.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення від 21.12.2017 року № 24 про відмову у призначенні (відновленні) виплати адресної допомоги позивачу;

- зобов'язати Суворовську районну у м. Херсоні раду Управління праці і соціального захисту населення поновити виплату адресної допомоги позивачу з 03.08.2017 року.

Дослідивши вказаний адміністративний позов та додані до нього документи було встановлено, що він не відповідає вимогам ч.3 ст. 161, ч.2 ст.106 КАС України, а саме, в матеріалах справи були відсутні докази сплати позивачем судового збору, також до матеріалів не було додано копії оскарженого позивачем рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення №24 від 21.12.2017 року, як і не викладено обгрунтованого клопотання про витрубування зазначеного документа.

У зв'язку з чим ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року даний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

26 квітня 2018 року позивачем подано до суду заяву, якою позивач повідомив суд, що в нього відсутнє рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення №24 від 21.12.2017 року, в силу того, що воно не було йому надано відповідачем. Зі слів, ОСОБА_1 відповідач лише повідомив його про існування такого рішення листом, який додано до позовної заяви.

Суд критично розцінює наведені пояснення позивача та сприймає їх як невиконання ухвали про залишення позовної заяви без руху в силу наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Частиною 1, 2 ст. 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Натомість, позивач не надав копії рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення №24 від 21.12.2017 року, як і не заявив обгрунтованого клопотання про витрубування зазначеного документа, у зв'язку з чим суд не має можливості визначити коло доказів по даній справі.

Окрім вказаного, твердження позивача про відсутність у нього зазначеного рішення спростовується листом Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення №8941 від 28.12.2017 року, наявним в матеріалах справи, згідно якого витяг з протоколу №24 від 21.12.2017 року був надісланий позивачу разом з вказаним листом.

Також, позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору або подання обгрунтованої заяви про звільнення/розстрочення/відстрочення його сплати, підкріплене належними доказами.

На виконання вказаної вимоги суду, позивачем в своїй заяві викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Клопотання обгрунтовано тими ж підставами, що й попередньо заявлене позивачем в позовній заяві клопотання про звільнення його від сплати судового збору. В обгрунтування свого незадовільного майнового стану позивач посилається на доданий до позовної заяви документ - копію Індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Суд вважає клопотання позивача про відрочення сплати судового збору необгрунтованим в силу наступного.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, статтею 1 Закону передбачено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат.

Згідно зі статтею 2 Закону, платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (підпункт 12 пункту D).

Відтак, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно із ч.ч.1 та 2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 133 КАС України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Аналіз зазначених норм показує, що єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цих нормах дій є майновий стан заявника. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Так, однією з підстав для відстрочення сплати судового збору, передбаченої п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З наданого до позовної заяви документа під назвою "Індивідуальні відомості про застраховану особу" не можливо достеменно встановити дохід ОСОБА_1 за попередній календарний рік, оскільки нарахована заробітня плата може бути не єдиним джерелом доходів фізичної особи, проте навіть з аналізу наданого суду документа вбачається, що сума річного доходу позивача за 2017 рік складає 15 714,69 грн.

Сума судового збору, що підлягає сплаті за подачу даного позову становить 704,80 грн., що не перевищує 5 % річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку про необгрунтованість заяви позивача про відстрочення сплати судового збору за даним позовом.

Таким чином, судовий збір за подачу адміністративного позову позивачем не сплачений, а заявлені ним клопотання про звільнення від сплати судового збору, відстрочення його сплати суд вважає необґрунтованим.

Тобто, наразі, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху в частині надання доказів сплати судового збору або обгрунтованої заяви про звільнення/розстрочення/відстрочення його сплати, підкріплене належними доказами не виконано, як і не надано завіреної належним чином копії рішення Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення від 21.12.2017 року № 24 або клопотань про її витребування судом..

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на ч. 8 ст. 169 КАС України згідно з якою повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Суворовської районної у м. Херсоні ради Управління праці і соціального захисту населення про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; визнання рішення від 21.12.2017 року № 24 протиправним разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Ковбій О.В.