Справа № 803/557/18
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року ЛуцькСправа № 803/557/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі - Департамент) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Департаменті як одержувач допомоги на дітей одиноким матерям на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і отримує допомогу в розмірі 1492,00 грн. щомісяця.

Позивач вказує, що допомогу на дитину одержувала до 30.06.2016, після чого відповідач припинив виплачувати таку допомогу. Після звернення та подання документів до Департаменту допомогу на дитину одинокій матері знову призначили з 01.11.2017 по 30.04.2018.

Позивач зверталася із заявою до Департаменту про нарахування та виплату допомоги на дитину одинокій матері в період з 01.07.2006 по 31.10.2017, проте, відповідач листом від 23.02.2018 № Ч-129/060/2010 відмовив у нарахуванні та виплаті зазначеної допомоги у вказаний період, оскільки допомога на дитину одинокій матері призначається на шість місяців, а з 01.07.2016 позивач не подала заяву про продовження одержання такої допомоги, тому допомога у зазначений період не призначалася.

Позивач вважає, що такі дії (бездіяльність) відповідача є протиправними, оскільки позивач має право на одержання державної допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до частини першої статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 2811-ХІІ), а за приписами пункту 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 1751) по закінченні шести місяців, протягом якого здійснювалася виплата допомоги, допомога одиноким матерям не припиняється взагалі, а здійснюється у мінімальному розмірі.

Позивач просить визнати дії Департаменту щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті допомоги на дітей одиноким матерям відповідно до Закону № 2811-ХІІ в період з 01.07.2016 по 31.10.2017 протиправними та зобов'язати Департамент нарахувати та виплатити позивачу допомогу на дитину одинокій матері за період з 01.07.2016 по 31.10.2017.

В поданому до суду відзиві від 05.04.2018 № 11.2-8.5/4609 (а. с. 12-13) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що рішенням від 07.04.2016 позивачу була призначена допомога на дітей одиноким матерям на період з 01.01.2016 по 30.06.2016 в розмірі 666,48 грн. в місяць, для призначення допомоги на наступний термін необхідна інформація щодо доходів заявниці та членів її сім'ї за шість місяців перед датою звернення, тому у зв'язку з відсутністю звернення від позивача з наданням необхідного пакету документів (в т. ч. інформації про доходи заявниці для визначення права на допомогу) у період з липня 2016 року по жовтень 2017 року виплата зазначеної допомоги їй не здійснювалася.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017; далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово, у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (а. с. 1, 1а).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2016 позивач ОСОБА_1, яка є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н. (а. с. 44), звернулася до Департаменту із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям (а. с. 25-26), додавши довідку про склад сім'ї від 21.03.2017 № 587 (а. с. 27 зворот), декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.07.2015 по 01.01.2016 (а. с. 28-29). Крім того, в матеріалах особової справи наявні також довідка про доходи від 05.04.2016 (а. с. 30), довідки з органів державної виконавчої служби (а. с. 31, 31 зворот), акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 30.03.2016 (а. с. 33-34).

Рішенням Департаменту про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 07.04.2016 призначено ОСОБА_1 допомогу на дітей одиноким матерям на ОСОБА_2 з 01.01.2016 по 30.06.2016 в сумі 666,48 грн. щомісяця (а. с. 24). Розпорядженням Департаменту на перерахунок допомоги одиноким матерям від 22.04.2016 установлено розмір допомоги ОСОБА_1 з 01.05.2016 по 30.06.2016 в сумі 727,48 грн. (а. с. 23).

В подальшому, 28.11.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до Департаменту із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям (а. с. 17-18), додавши декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.05.2017 по 21.10.2017 (а. с. 20-21) та довідку про відсутність доходів від 28.11.2017 (а. с. 22).

Рішенням Департаменту про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 27.12.2017 призначено ОСОБА_1 допомогу на дітей одиноким матерям на ОСОБА_2 з 01.11.2017 по 30.11.2017 в сумі 1426,00 грн., з 01.12.2017 по 30.04.2018 в сумі 1492,00 грн. (а. с. 16).

Судом також встановлено, що позивач зверталася із заявою до Департаменту про нарахування та виплату допомоги на дитину одинокій матері в період з 01.07.2006 по 31.10.2017 та листом Департаменту від 23.02.2018 № Ч-129/060/2010 їй було відмовлено з тих підстав, що оскільки з 01.07.2016 позивач не подала заяви на продовження одержання допомоги на дитину одинокій матері, тому зазначена допомога в період з 01.07.2016 по 31.10.2017 не призначалася (а. с. 5).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2811-ХІІ громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 18-1 Закону № 2811-ХІІ право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

За приписами частини першої статті 18-3 Закону № 2811-ХІІ (у редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016) допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. При цьому, до набрання чинності Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частина перша статті 18-3 Закону № 2811-ХІІ передбачала, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, порівняльний аналіз редакцій частини першої статті 18-3 Закону № 2811-ХІІ дає підстави дійти висновку про те, що з 01.01.2016 законодавством не передбачено мінімального розміру допомоги на дітей одиноким матерям і такий розмір вираховується як різниця між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, тобто, розмір допомоги напряму залежить від середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Як передбачено частиною четвертою статті 1 Закону № 2811-ХІІ, Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Порядку № 1751 цей Порядок визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»: допомога на дітей одиноким матерям (пункти 33 - 38 цього Порядку).

Згідно із абзацом першим пункту 33 Порядку № 1751 відповідно до статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

За приписами абзацу першого пункту 34 Порядку № 1751 (у редакції, чинній до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України») допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як передбачено абзацом першим пункту 34 Порядку № 1751 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 15.01.2016) допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

За правилами абзацу другого пункту 34 Порядку № 1751 середньомісячний сукупний дохід сім'ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім'ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв'язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім'ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 36 Порядку № 1751 допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I - IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі.

14.12.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 30.11.2016 № 890, відповідно до якої абзац другий пункту 36 Порядку № 1751 викладено у такій редакції: «Допомога виплачується протягом шести календарних місяців».

Крім того, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 15.01.2016, установлено, що для громадян, які звернуться у період з січня по березень 2016 р. за наданням допомоги на дітей одиноким матерям та тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, зазначені допомоги призначаються з 1 січня 2016 р. на умовах, визначених пунктами 2 і 15 розділу I Закону України від 24 грудня 2015 р. № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Суд, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, погоджується із доводами відповідача про те, що оскільки рішенням Департаменту про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 07.04.2016 була призначена ОСОБА_1 допомога на дітей одиноким матерям на ОСОБА_2 з 01.01.2016 по 30.06.2016, тому для призначення вказаної допомоги на наступний шестимісячний термін позивачу необхідно було з 01.07.2016 подати дані щодо доходів її та членів її сім'ї за шість місяців перед датою звернення, оскільки такі дані прямо впливають не лише на право отримувати допомогу, а й на розмір допомоги.

Враховуючи, що позивач не зверталася до Департаменту та не надала відповідних документів (зокрема, довідки про доходи, декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги), тому їй правомірно у період з липня 2016 року по жовтень 2017 року не здійснювалася виплата зазначеної допомоги, і лише після її звернення 28.11.2017 Департаментом було призначена допомога на дітей одиноким матерям на період з 01.11.2017 по 30.04.2018.

Суд не бере до уваги покликання позивача на пункт 36 Порядку № 1751 (в редакції, чинній до набрання 14.12.2016 чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 30.11.2016 № 890), оскільки у вказаному пункті зазначається про мінімальний розмір допомоги, який виплачується понад шестимісячний строк, у той час як частиною першою статті 18-3 Закону № 2811-ХІІ (у редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016) та пунктом 34 Порядку № 1751 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1181 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 15.01.2016) чітко визначений розмір допомоги (допомога надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців) та з 01.01.2016 законодавством не передбачено такого поняття, як мінімальний розмір допомоги на дітей одиноким матерям, такий розмір прямо залежить від середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відтак, доводи позивача про те, що з 01.07.2016 їй необхідно було виплачувати допомогу на дітей одиноким матерям в мінімальному розмірі не заслуговують на увагу у зв'язку із відсутністю у законодавстві мінімального розміру такої допомоги, допомога у такому розмірі їй не могла бути виплачена.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідача у питаннях призначення та виплати позивачу допомоги на дітей одиноким матерям, тому у задоволенні взаємопов'язаних позовних вимог належить відмовити.

Керуючись статтями 243-246, 250, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх