Справа № 2034/2-а-2275/10
Суддя: Назаренко О. В.
Дата ухвалення: 2010-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-2275/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2010 року с. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Назаренко О.В., за участю секретаря Богуславської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання неправомірними дій по нездійсненню перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області та зобовязати відповідача провести з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року згідно встановленої групи інвалідності перерахунок та виплату пенсій в розмірах, встановлених ч.І ст.50, ч.4 ст.54, ч.З ст.67 закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи виключно із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідацією наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Крім того, ОСОБА_1 віднесений до 1-шої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цим Законом йому призначено пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну її здоровю, розмір яких повинен визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлена законами. Але відповідач визначив розмір зазначених пенсій згідно з постановами Кабінету Міністрів України, а не у відповідності до ст.ст.50,54 Закону України №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та ст.28 ч.І Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за якими розмір пенсії по інвалідності II групи цієї категорії має бути встановленим не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю - в розмірах, не менше 75% мінімальної пенсії за віком, яка не може бути нижчою прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

З грудня 2008 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про перерахунок пенсій, однак йому відмовлено в цьому. Тому просив визнати відмову в перерахунку призначених пенсій неправомірною та обовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсій починаючи з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року.

Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області надало заперечення проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 посилаючись на те, що позивачу, як інваліду II групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, було призначено пенсію та додаткову щомісячну пенсію в мінімальному розмірі відповідно до частини 4 ст.54 Закону України України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частина 5 та ч.7 ст.54 зазначеного Закону встановлює, що Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, тому призначення та перерахунки призначених позивачу пенсій провадилось згідно постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р.№1 Про підвіщення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету; постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 р. №894, тобто здійснено збільшення на 12%; відповідно до

постанови від 27.12.2005 р.№ 1293 Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також було здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України(пункт 28 розділ II). А після винесення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення ст.67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8,10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України, здійснювалися перерахунки пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р.№530 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 Про підвищення пенсійного забезпечення громадян. Відповідач вважає, що призначена пенсія не може бути перерахована на підставі розміру мінімальної пенсії, визначеної ч.1ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки цей Закон закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і яким пенсія призначається згідно з цим Законом. Крім того, відповідач просив звернути увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст.99 КАС України позивачем пропущений річний строк для звернення до суду.

Сторони в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про день та час слухання справи. Від сторін надійшли письмові заяви про слухання справи за їх відсутності. В звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В судовому засіданні з посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи позивача (а.с.З), довідки МСЕК (а.с.2) встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повзаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом II групи. Положеннями ст.14 Закону №796-ХІІ його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 06.06.1996р., в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст.50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ч.З ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V, вбачається, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Постанови Кабінету Міністрів України про перерахунки пенсії інвалідам внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, на які посилається відповідач та його представник у судовому засіданні, є підзаконними актами, які протирічать Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному

договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року були визнані відповідні положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік неконституційними. Таким чином, з дня ухвалення вказаного рішення, Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області повинно було діяти враховуючи норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічно, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними , актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

При цьому враховується, що частини третю і четверту статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було замінено чотирма частинами нового змісту, згідно із Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI, щодо нового розміру пенсій для інвалідів з числа осіб, постраждалих 1 категорії.

Проте, вищезазначені зміни, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, протягом періоду часу з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року діяла нова редакція ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що зумовлює відсутність підстав для визнання неправомірними дій відповідача по виплаті позивачу пенсії у розміру нижчому, ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, відповідач починаючи з 22.05.2008 року діяв всупереч вимогам ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення та виплати позивачу пенсії, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу на те, що підстави для відмови в задоволенні позову через пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом відсутні, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії, неодержані своєчасно звини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищенаведене, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, як просить позивач в уточнюючій позовній заяві, по 04.06. 2010 року (по час ухвалення судом рішення) при визначені розмірів основної та додаткової пенсій позивачу управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області повинно було діяти згідно з приписами базових законів, а саме відповідно до вимог ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та вимог ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє не відповідає вимогам закону, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи у редакції Закону України від 05.10.2006 р.№231-V ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України від 28.12.2007р. № 107- VІ«Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності відповідно до ч.І ст.50, ч.4 ст.54, Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону України у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV та провести відповідні виплати за період 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 4 червня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На постанову протягом 10 днів з дня її проголошення може бути подано заяву про оскарження, після чого протягом 20 днів може бути подано апеляційну скаргу, через Харківський районний суд, до апеляційного суду Харківської області або в порядку ч. 5 ст. 186 Кодексу Адміністративного Судочинства У країни.

Суддя: