Справа № 804/973/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2018 року Справа № 804/973/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача - Акімова М.Д. та представників відповідача - Литвин Ю.Ю. та Єрьоменко Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПАРТА» до Головного управління Держпраці у Дніпроопетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «СПАРТА» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпроопетровській області, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпроопетровській області № 381/4.2-5/22 від 03.01.2018р. пр накладення штрафу на ТОВ «СПАРТА» у розмірі 384000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з постановою про накладення штрафу № 381/4.2-5/22 від 03.01.2018р., вважає, що вона суперечить вимогам закону, винесена з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р., адміністративний позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.
У зв'язку з виправленням позивачем вказаних в ухвалі суду від 07.02.2018 р.недоліків позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 р. у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у письмовому провадженні та надано відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
На виконання вимог вказаної ухвали суду, 07.03.2018 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що Управління Держпраці діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.01.2018р. № 381/4.2-5/22 є законною та обгрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.
Позивачем 07.03.2018р. було надано до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Також, 07.03.2018р. рвід відповідача надійшло до суду клопотання про призначення до розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням сторін у порядку спрощеного позовного провадження згідно з ч.5 ст. 262 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018р. у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін було відмовлено. Клопотання Головного управління Держпраці у Дніпроопетровській області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін задоволено та призначено судове засідання на 23.03.2018р.
23.03.2018р. розгляд справи було знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 19.04.2018р.
Також, 18.04.2018р. від позивача до суду надійшло клопотання про забезпечення позову. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018р. задоволено клопотання про забезпечення позову.
У судовому засіданні 19.04.2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні 19.04.2018р. проти задоволення позовних вимог заперечували.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
Згідно з ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями п. п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого 11.02.2015 постановою Кабінету Міністрів України № 96, Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності , підставами для здійснення позапланових заходів є:
- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;
- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;
-перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);
-звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до п. п. 1. та 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого 26.04.2017р. Постановою Кабінету Міністрів України №295 (далі - Порядок), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Відповіно до п.5 Порядку, Інспекційне відвідування проводиться, зокрема, за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.
Згідно з п. 19 Порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Судом встановлено, що 04.12.2017р. від начальника Криворізького гірничопромислового управління до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшла службова записка, в якій просить Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області провести перевірку ТОВ «СПАРТА» з питань додержання вимог законодавства України про працю, у зв'язку з тим, що під час розслідування нещасного випадку, який стався 11.10.2017р. на ТОВ «СПАРТА» комісією спеціального розслідування встановлено факт виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме виконання робіт на висоті, працівникам, у найняті підприємством на підставі цивільно-правової угоди.
Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.
Відповідно до Акту перевірки встановлено, що правовідносини між ТОВ «Спарта» та фізичними особами - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії ТОВ «Спарта» щодо надання трудовим договорам форми цивільно-правових договорів шляхом їх укладення, порушують вимоги ст.24 КЗпП України та перешкоджає реалізації працівниками права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки.
За результатами проведення перевірки 03 січня 2018 року головним Управлінням Держпраці в Дніпропетровській області була винесена постанова № 381/4.2-5/22 про накладення на ТОВ «Спарта» штрафу за порушення законодавства про працю у розмірі 384000, 00 грн.
Позивач вважає вищезазначену постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що при проведені інспекційного відвідування відповідачем ТОВ «СПАРТА» були встановлені факти укладення з фізичними особами ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, та ОСОБА_6 цивільно- правових договорів на виконання робіт, що на думку посадових осіб ГУ Держпраці в Дніпропетровській області є виконанням роботи без укладення трудового договору.
Згідно з ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Цивільно - правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 Цивільного кодексу України).
Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності . За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
З аналізу наведених норм встановлено, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що договори укладені з ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, та ОСОБА_6 регулюють цивільно-правові відносини між цими особами та позивачем, оскільки: фізичні особи, з якими укладено договори цивільно-правового характеру, на момент їх укладання не порушували питання щодо оформлення трудового договору, відповідних заяв не надавали, до товариства не зверталися; предметом цих договорів є виконання фізичними особами певного, визначеного обсягу роботи, за наслідками виконання якої замовник зобов'язувався оплатити виконавцеві виконану ним роботу, тобто, предметом є кінцевий результат, а не процес праці; метою цих договорів є отримання певного матеріального результату; сторони дотримались обов'язкової вимоги щодо письмової форми договору; в цивільно-правових угодах з цими особами не зазначено, що виконавці мають додержуватись виробничої дисципліни, техніки безпеки, протипожежної безпеки; відсутні умови про їх зобов'язання виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, з якими їх не було ознайомлено під розписку перед початком роботи, а також не ознайомлено і з колективним договором, з умовами праці; робота виконувалась без фіксації конкретного графіку роботи з погодинною організацією праці, з обліком робочого часу; з боку позивача не було контролю за часом надання послуг, оскільки значення мав лише результат; позивачем щомісячно подавалися звіти "Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам" за кодом звітності 26, як для осіб, що працюють за умовами договорів ЦПХ, до фіскальної служби з інформуванням про укладені цивільно-правові угоди з цими особами; результати наданих послуг за цивільно-правовими угодами оформлені сторонами шляхом складання актів прийому наданих послуг; оплата наданих послуг проводилась саме по факту наданих конкретних послуг за актом виконаних робіт, а не за сам процес виконання трудових обов'язків протягом трудового дня.
Також, відповідно до пп.1.5 в цивільно-правових договорах, які були укладені з ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, та ОСОБА_6, зазначено, що за цими договорами виконавець за власним бажанням відмовляється від пропозиції адміністрації позивача працювати за трудовим договором. Цей договір не носить характеру трудового договору і на нього, відповідно, не поширюється дія норм чинного в Україні трудового законодавства та не має трудових гарантій.
Суд звертає увагу на те, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області під час перевірки, будь-які пояснення у працівників, з якими були укладені цивільно-правові договори, не відбиралися.
Крім того, встановлено, що відповідач дійшов висновку щодо характеру виконуваних робіт, не перевіряючи їх фактично, а на підставі наявності інших кадрових працівників у цих цехах, що на його думку, свідчить про ідентичність та постійність виконування за цивільно-правовими договорами робіт із тими, що виконують інші робітники цеху.
Таким чином, суд вважає, що під час перевірки відповідачем належним чином не з'ясовано та не встановлено, що відповідні працівники (ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, та ОСОБА_6.) працюють на умовах, які мають трудові ознаки, пояснення у цих працівників не відбиралися, а характер робіт чітко не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд вважає, що постанова Головного управління Держпраці у Дніпроопетровській області № 381/4.2-5/22 від 03.01.2018р. про накладення штрафу на ТОВ «СПАРТА» у розмірі 384000,00 грн., є протиправною та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ТОВ «СПАРТА» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3840,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 44 від 05.02.2018 р.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3840,00 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 24.04.2018р.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 24.04.2018р. Помічник судді З оригіналом згідно Помічник судді М.В. Дєєв І.В. Калита І.В. Калита