Справа № 826/940/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 квітня 2018 року 17:33 № 826/940/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - Михайлюк-Філімонової Є.В., від відповідача - Сікачова С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл"
про застосування заходів реагування

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі - позивач/ГУ ДСНС у м. Києві) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" (далі- відповідач), в якому просить суд:

«Застосувати заходи реагування у вигляді Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації товариством з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" приміщень автозаправного комплексу, розташованого за адресою - м.Київ, вул. Велика Кільцева, 9, у Голосіївському районі м.Києва, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення.

Виконання судового рішення покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.

Контроль за виконанням судового рішення щодо усунення порушень пожежної та техногенної безпеки приміщень товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" (в тому числі право відтермінування зупинення роботи приміщень АЗК товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл", розташованого за адресою: вулиця Велика кільцева, 9 у Голосіївському районі міста Києва) покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.»

Позовні вимоги мотивовані наявністю порушень, які не усунені відповідачем, та наявність яких може призвести до людських жертв.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з тих підстав, що відповідачем було введено в експлуатацію АЗС за погодженням з позивачем, більшість порушень усунуто, припису позивачем не приймалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2017 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02 11.2017 у справі № 826/1375/17, винесених за адміністративним позовом Головного управління до товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" (попередня назва - ТОВ "Восток") про недопущення посадових осіб державного органу до проведення планової перевірки у листопаді 2016 року, передбаченої Планом перевірок у IV кварталі 2016 року об'єктів суб'єктів господарювання та наказом Головного управління від 11.10.2016 468 "Про проведення планових перевірок", а також відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», частини 1 етапі 255 Кодексу адміністративного судочинства (у редакції КАС України від 17.01.2015) Головним управлінням видано наказ від 07.12.2017 № 465 «Про проведення позапланових перевірок».

На підставі зазначеного наказу інспекторам було доручено провести позапланову перевірку АЗК товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл".

За результатами проведеної перевірки, позивачем було складено акт позапланової перевірки від 21.12.2017р., яким встановлено ряд порушень в діяльності відповідача, та пред'явлено даний позов.

На підставі звернення відповідача, позивачем було проведено повторну перевірку, за результатами якої складено акт №53 від 06.03.2018р.

Даним актом також встановлено порушення, зокрема :

п. 2.37 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, яке полягало в тому, що на шляху евакуації улаштовано розсувні двері;

п. 22 розділу ІІ та п.1.1 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, яке полягало в тому, що відстань від дихальних пристроїв підземних резервуарів автозаправного комплексу до краю проїзної частини дороги становить менше 10 метрів;

п.1 статті 53 Кодексу цивільного захисту України, яке полягало у відсутності автоматизованої системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон України від 05 квітня 2007 року №877-V, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 4 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 64 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року №5403-VI (далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (частина 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України).

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи (частина 3 статті 64 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013 (далі - Положення №20/2013), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України.

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності (абзац 2 пункту 1 Положення №20/2013).

У пункті 3 вказаного Положення визначено, що основними завданнями ДСНС України є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 Кодексу цивільного захисту України).

В силу пункту 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Положеннями статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Суд зазначає, що зі змісту вищевказаних норм законодавства вбачається, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров'ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, передбачених статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, зокрема, фактом недотримання вимог пожежної безпеки, та не залежить від виконання (не виконання) вимог припису органу контролю щодо усунення виявлених порушень.

Суд, розглянувши заперечення відповідача, враховує наступне.

1. Відповідно до п.2.37 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в України, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417 забороняється, зокрема, улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, двері розсувні, підйомні, такі, що обертаються, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей.

При цьому, відповідачем не було надано доказів того, що прохід, який обладнано розсувними дверима, не є шляхом евакуації, і в приміщенні є інший, евакуаційний, вихід.

2. Пунктом 22 розділу ІІ Правил передбачено, що під час експлуатації об'єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об'єкта, а пунктом 1.1 розділу ІІІ було визначено, що під час експлуатації об'єктів забороняється зменшувати мінімальні протипожежні відстані.

Відповідно до пункту 7.63 затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. №44 Державних будівельних норм 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, наземні споруди АЗС слід розміщувати на відстані не менше 10 м від краю проїжджої частини. На дорогах з 1 - 2 смугами руху в кожному напрямку на під'їздах до АЗС необхідно улаштовувати додаткову смугу накопичення транспортних засобів завширшки, що дорівнює основній смузі руху, але не менше 3,0 м, впродовж 50 м до в'їзду на АЗС та 15 м від виїзду з неї. Довжину переходу від основної ширини проїжджої частини до додаткової смуги накопичення слід приймати не менше 15 м. Допускається зменшення довжини смуги накопичення до 30 м для малих та 40 м для середніх АЗС за умови їх розташування на вулицях з інтенсивністю руху не більше 300 авт./год. на 1 смугу руху.

3. Згідно із частиною першою статті 53 Кодексу цивільного захисту України, на об'єктах підвищеної небезпеки з метою своєчасного виявлення на них загрози виникнення надзвичайних ситуацій та здійснення оповіщення персоналу та населення, яке потрапляє в зону можливого ураження, створюються та функціонують автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення (далі - автоматизовані системи).

Відповідно до частини четвертої статті 53 Кодексу цивільного захисту України, вимоги до автоматизованих систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та систем оповіщення, а також їх улаштування, експлуатації і технічного обслуговування визначаються правилами, що затверджуються центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Підпунктом 2 пункту 3 Постанови КМУ N401 від 13 серпня 2014 року визначено, що забезпечення формування державної політики у сфері цивільного захисту, в тому числі запобігання виникненню надзвичайних ситуацій, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та ліквідації надзвичайних ситуацій, гідрометеорологічної діяльності покладається на Міністерство внутрішніх справ України.

Проте, станом на момент перевірки, такі правила Міністерством внутрішніх справ України не затверджені і не набули чинності.

Водночас, пунктом 4.1 діючого наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України від 15 травня 2006 року № 288 "Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення " передбачено, що перелік об'єктів , які підлягають обладнанню системами раннього виявлення надзвичайних ситуацій, наведено у додатку до Правил.

В свою чергу, відповідно до наказу МНС від 03.08.2011 року № 793, про внесення змін до наказу МНС від 15 травня 2006 року № 288 " Про затвердження Правил улаштування, експлуатації та технічного обслуговування систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення " із переліку об'єктів, які повинні обладнуватися зазначеними системами, АЗС виключено.

З наведеного випливає, що у діючому законодавстві відсутні вимоги щодо обладнання в приміщенні АЗС системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, а отже, встановлення та обладнання зазначеними системами є необов'язковою.

Щодо посилань позивача на Правила техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом МНС України від 15 серпня 2007 року №557 (далі - Правила №557), слід зазначити, що пункт 4.4.1 Правил №557 містить посилання на вищезгаданий наказ МНС від 15 травня 2006 року N 288, змінами до якого АЗС виключено із переліку об'єктів, які повинні обладнуватися зазначеними системами.

Як вбачається з матеріалів справи, перелічені в Акті перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей. З огляду на те, що відповідачем не спростовано наявності порушень, зазначених в пунктах 1 та 2 даного рішення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також зазначає, що чинне законодавство не обумовлює імперативну необхідність винесення припису, розпорядження чи постанови з питань пожежної безпеки як передумови звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення діяльності об'єкту.

Більше того, за змістом частини сьомої статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Як зазначено вище, в ході позапланових перевірок відповідача встановлено порушення останнім вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а тому такі порушення мають системний та триваючий характер.

Відповідно до пунктів 6.2., 6.4. Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів (затвердженої наказом МНС України від 21.10.2004 № 130, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.11.2004 за № 1416/10015), постанова про застосування запобіжних заходів підлягає виконанню шляхом опечатування, опломбування, знеструмлення (якщо це можливо) з дати приведення її в дію.

Проте, вищезазначений Наказ скасовано, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року N 166-р, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо зупинення дії шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення, задоволенню не підлягають.

Також суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, вимоги позивача про покладення виконання та контролю за виконанням судового рішення на позивача, з огляду на те, що такого не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України, або будь - яких інших Законів України.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на вищенаведене, не підлягають вимоги про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві задовольнити частково.

2. Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації товариством з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" приміщень автозаправного комплексу, розташованого за адресою - м.Київ, вул. Велика Кільцева, 9, у Голосіївському районі м.Києва.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 03.05.2018.

Суддя С.К. Каракашьян