Справа № 804/4702/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2018 рокусправа № 804/4702/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача: Шальєва В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Кязимова Д.В.

за участі представника позивача Полуциганової І.В.

представника відповідача Немченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р. (суддя Конєва С.О.) в справі № 804/4702/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ХайдельбергЦемент Україна» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2016 р. № про зменшення суми від'ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за грудень 2014 р. в розмірі 389157,24 грн.

Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р., постановленими без виходу до нарадчої кімнати, здійснена заміна найменування позивача Публічне акціонерне товариство «ХайдельбергЦемент Україна» на Приватне акціонерне товариство «ХайдельбергЦемент Україна» (далі - ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна»), а також заміна відповідача Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС правонаступником - Офісом великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління (далі - Офіс).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2016 р.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через неповне з'ясування обставин, що мають для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Доводи апелянта повторюють зміст заперечень проти позову. Зокрема, апелянтом зазначено, що перевіркою встановлено, що в періоді, що перевірявся, позивач мав господарські відносини з ТОВ «Торговий дім Центральна фабрика Вуглегірська» у період з 01.04.2014 р. по 30.11.2014 р. за договором №06941 від 19.03.2014р., проте позивачем не надано до перевірки оригіналів видаткових накладних, залізничних накладних, платіжних доручень та посвідчень про якість вугілля. Основним постачальником вугілля для ТОВ «Торговий дім Центральна фабрика «Вуглегірська» було ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Вуглегірська», яке зареєстровано як платник податків в Артемівській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області за адресою: Донецька область, м. Вуглегірськ, вул. Тімірязєва, 20-а, та знаходиться на непідконтрольній Уряду України території відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р». За відомостями ІС «Податковий блок» основним видом діяльності ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Вуглегірська» є добування кам'яного вугілля, однак під час аналізу податкової звітності встановлено, що податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період 2012-2014 р.р. не надано. Також встановлено придбання ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Вуглегірська» вугілля у ТОВ «Лойд Інвест», яке є учасником ланцюгів формування сумнівних податкових кредитів. Крім того, встановлено господарські відносини позивача з ТОВ «Лувд» у грудні 2014р. за договорами поставки №07880 від 11.06.2014р. та №09316 від 03.12.2014р., за якими позивачу поставлено буфери з пружинами, пружини, муфти зубчасті, швидкохідну передачу редуктора, проте ТОВ «Лувд» не мало спеціалізованого обладнання для виробництва зазначених запчастин. В ході перевірки не підтверджено ланцюг постачання товару (буфери з пружинами, пружини, муфти зубчасті, швидкохідна передача редуктора) до ТОВ «Лувд» та від контрагента до позивача, у зв'язку з чим зроблено висновок про те, що ТОВ «Лувд» є «транзитером». Перевіркою встановлено взаємовідносини позивача з ПП «Метресурс» у грудні 2014р. за договором №06805 від 11.03.2014р., за яким позивачу поставлено підкладку КБ-65, болт закладний М22х165, костиль, болт клемний М22х75, проте ПП «Метресурс» не мало у штаті достатньої кількості працівників, основних та робочих засобів. Крім того, основним постачальником товару у липні 2014р. було ТОВ «Сервіс-торгпоставка», яке не звітує з серпня 2014р. Вказані обставини свідчать про порушення позивачем порядку формування податкового кредиту, що призвело до завищення від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 389157,24 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приватне акціонерне товариство «ХайдельбергЦемент Україна» зареєстровано як юридична особа 28.09.1994 р., , перебуває на податковому обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС, є платником податку на додану вартість.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт №18/28-01-50-000292923 від 03.02.2016 р., за висновками якого встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 198.1, п. 198.2 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України в частині завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2014 р. у сумі 389157,24 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки контролюючим органом 18.02.2016 р. прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» №, яким позивачеві зменшено розмір від ємного значення суми податку на додану вартість та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 389157,24 грн.

Також судом першої інстанції встановлено, що період між позивачем та ТОВ «Торговий дім Центральна фабрика «Вуглегірська» укладений договір № 06941 від 19.03.2014 р. на придбання вугілля кам'яного марки Т(0-50) за період з 01.04.2014 р. по 30.11.2014 р.; між позивачем та ТОВ «Лувд» укладений договір поставки від 11.06.2014 р. № 07880, від 03.12.2014 р. № 09316 в частині придбання запчастин за грудень 2014 р.; між позивачем та ПП «Метресурс» укладений договір від 11.03.2014 р. № 06805 в частині придбання запасних частин за грудень 2014 р.

Фактичне здійснення господарських операцій позивачем із вказаними вище контрагентами суд першої інстанції вважав доведеними наданими як до перевірки, так і наданими суду копіями первинних бухгалтерських документів, які оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, копіями договорів, копіями товарно-транспортних накладних, копіями видаткових накладних, копіями прибуткових ордерів, копіями банківських виписок, копіями залізничних накладних, копіями податкових накладних та іншими первинними документами.

Позивачем за вказаними господарськими операціями отримані податкові накладні, що підтверджується також і даними акту перевірки, оскільки акт перевірки від 03.02.2016 р. не містить будь-яких посилань на відсутність належним чином оформлених податкових накладних та не отримання їх позивачем.

Також факт реальності вказаних вище господарських операцій суд першої інстанції вважав доведеним судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах № 804/4916/16, № 804/4674/16 та № 804/4675/16, за результатами розгляду яких встановлена реальність господарських операцій позивача у вказаний період з вказаними контрагентами.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вважав, що висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства позивачем є безпідставними, зробленими на припущеннях посадових осіб контролюючого органу та спростовуються дослідженими доказами.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ) проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт № 18/28-01-50-000292923 від 03.02.2016 р., яким, зокрема, встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість за грудень 2014 р. на суму 389157,24 грн.

На підставі акту перевірки 18.02.2016 р. СДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за грудень 2014 р. у розмірі 389157,24 грн.

Підставою для зменшення позивачу суми від'ємного значення податку на додану вартість є висновок контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з придбання товарів/послуг у ТОВ «Торговий дім Центральна фабрика «Вуглегірська», ТОВ «Лувд», ПП «Метресурс».

Судом встановлено, що операції з придбання позивачем вугілля у ТОВ «ТД ЦФ Вуглегірська» в період з 01.04.2014 р. по 30.11.2014 р. здійснювались на підставі контракту № 06941 від 19.03.2014 р. ТОВ «ТД ЦФ Вуглегірська» є єдиним ділером ПрАТ «ЦЗФ Вуглегірська».

Фактичне придбання позивачем товару (вугілля) у ТОВ «ТД ЦФ Вуглегірська» підтверджено належним чином оформленими первинними документами: податковими накладними, накладними, залізничними накладними, рахунками, прибутковими ордерами.

Якість товару підтверджена сертифікатами якості.

Позивачем здійснена оплата придбаного товару, що підтверджено платіжними документами (роздруківкою з електронної системи платежів «клієнт-банк»).

Використання придбаного позивачем вугілля в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності (у виробництві власної продукції) підтверджено належним чином оформленими первинними документами, зокрема, виробничими звітами, актами використання вугілля.

Операції з придбання позивачем товару (запасних частин) у ТОВ «Лувд» в грудні 2014 р. здійснено позивачем на підставі договорів поставки № 07880 від 11.06.2014 р. та № 09316 від 03.12.2014 р.

Фактичне придбання позивачем товару (запасних частин) у ТОВ «Лувд» підтверджено належним чином оформленими первинними документами: податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, прибутковими ордерами.

Якість, номенклатура товару підтверджена відповідними сертифікатами якості та паспортами та товар.

Отримання запасних частин представниками підприємства здійснювалось за довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, що підтверджено реєстрами виданих довіреностей.

Позивачем здійснена оплата придбаного товару, що підтверджено платіжними документами (роздруківкою з електронної системи платежів «клієнт-банк»).

Використання придбаних позивачем запасних частин в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності (у виробництві власної продукції) підтверджено належним чином оформленими первинними документами, зокрема, виробничими звітами.

Операції з придбання позивачем товару (запасних частин) у ПП «Метресурс» в грудні 2014 р. здійснено позивачем на підставі договору поставки № 06805 від 11.03.2014 р.

Фактичне придбання позивачем товару (запасних частин) у ПП «Метресурс» підтверджено належним чином оформленими первинними документами: податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, прибутковими ордерами.

Якість, номенклатура товару підтверджена відповідними сертифікатами якості та паспортами та товар.

Отримання запасних частин представниками підприємства здійснювалось за довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, що підтверджено реєстрами виданих довіреностей.

Позивачем здійснена оплата придбаного товару, що підтверджено платіжними документами (роздруківкою з електронної системи платежів «клієнт-банк»).

Використання придбаних позивачем запасних частин в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності (у виробництві власної продукції) підтверджено належним чином оформленими первинними документами, зокрема, виробничими звітами.

Фінансово-господарські операції між позивачем та вказаними контрагентами відображено у податковій звітності позивача за відповідні податкові періоди, сплачені продавцям кошти віднесені позивачем до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, сума податку на додану вартість - до складу податкового кредиту.

Основними видами діяльності ПрАТ «ХайдельбергЦемент Україна» за КВЕД-2010 є виробництво та реалізація цементу і клінкеру, інших будівельних матеріалів, видобування вапняку, гіпсу, крейди, інших корисних копалин.

Оскільки придбаний позивачем товар у вказаних контрагентів використано у технологічному процесі з вироблення власної продукції, суд вважає доведеним безпосередню пов'язаність між придбанням позивачем товарів з господарською діяльністю позивача.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, видані позивачу зазначеними вище контрагентами, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних позивача за спірний період, що не заперечується відповідачем.

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В розглядуваному випадку суми податку на додану вартість у зв'язку з придбанням товарів підтверджені податковими накладними, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що господарські операції з придбання позивачем товарів у контрагентів вчинені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач безперечно має право на податковий кредит, а правомірність формування податкового кредиту у спірному періоді вказує на правомірність формування від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання товарів, оплату позивачем як отримувачем товару сум податку на додану вартість в ціні таких товарів постачальникам, тому суми податку на додану вартість включені позивачем до складу податкового кредиту правомірно.

Крім того, суд вважає не необхідне зазначити наступне.

Як зазначено вище, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту перевірки № 18/28-01-50-000292923 від 03.02.2016 р.

На підставі цього ж є акту перевірки контролюючим органом 18.02.2016 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 17942821,29 грн., в тому числі за основним платежем - 11961880,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5980940,43 грн. При цьому підставою збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість був висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача, в тому числі, з ТОВ «Лувд» на підставі договорів № 07880 від 11.06.2014 р. та № 09316 від 03.12.2014 р. саме у грудні 2014 р.; ПП «Метресурс» на підставі договору поставки № 06805 від 11.03.2014 р. у грудні 2014 р.; ТОВ «ТП ЦФ Вуглегірська» за контрактом № 06941 від 19.03.2014 р. у квітні-липні, листопаді 2014 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 р. в справі № 804/4916/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2016 р., визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 18.02.2106 р.

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена реальність здійснення позивачем спірних господарських операцій.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами статті 255 КАС України у зазначеній вище редакції постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Аналогічні приписи містяться у Кодексі адміністративного судочинства України в редакції, що діє на час апеляційного перегляду справи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України в чинній редакції обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Оскільки судовими рішеннями в справі № 804/4916/16, які набрали законної сили, встановлено реальність спірних господарських операцій та правомірність формування позивачем податкового кредиту за цими господарськими операціями, такі обставини мають преюдиціальне значення для правовідносин, що є спірними в цій справі.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність зменшення суми від'ємного значення податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням № від 18.02.2016 р.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є аналогічними доводам, що містились у запереченні проти позову. Такі доводи розглянуті судом першої інстанції.

Разом з тим, суд вважає за необхідне надати правову оцінку таким доводам апелянта.

Що стосується ненадання позивачем до перевірки оригіналів певних документів, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що первинні документи по господарським операціям з ТОВ «ТД ЦФ Вуглегірська» зберігались за місцем здійснення господарської діяльності позивача, зокрема в Амвросіївській філії, що розташована на території, що на час проведення перевірки була не підконтрольна Україні. Певна частина документів втрачена позивачем.

В порядку, встановленому абз. 2 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, позивачем відновлено та надано контролюючому органу разом із запереченнями на акт перевірки відновлені оригінали та засвідчені копії таких документів, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Проте, в порушення вимог податкового законодавства контролюючим органом не враховано такі документи при розгляді заперечень на акт перевірки.

Інші доводи апелянта про порушення позивачем податкового законодавства стосуються виключно недоведеності здійснення спірних господарських операцій по ланцюгу постачання та негативної податкової характеристики контрагентів.

Разом з тим, такі твердження в порушення приписів ч. 2 ст. 77 КАС України не підтверджено належними доказами.

Суд зазначає, що контрагенти позивача в перевіряємий період мали статус платників податку на додану вартість, відомості про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємств до ЄДР не вносилось, а відтак, вказані підприємства мали право видавати позивачу податкові накладні та інші первинні документи на підтвердження факту отримання останнім товару.

Суд зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування показників податкової звітності і має всі документальні підтвердження розміру таких показників.

Сукупність досліджених судом доказів дає підстави для висновку, що обставини одержання позивачем економічного ефекту за наслідками придбання товарів не спростовано актом перевірки та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС в особі Дніпропетровського управління на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р. в справі № 804/4702/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 р. в справі № 804/4702/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 07.05.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.05.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко