Справа № 804/1632/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року

Київ

справа №804/1632/16

адміністративне провадження №К/9901/2079/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П., за участю: представників позивача - Кривошеїна І.О., Шило А.С., представник відповідача - Кирилов О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (суддя О.В. Кононенко)
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року (колегія у складі суддів: С.В. Білак, Н.А.Олефіренко, В.А.Шальєва)
у справі №804/1632/16
за позовомПриватного акціонерного товариства «Євраз - Дніпровський металургійний комбінат»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник Спеціалізованої державної податкової інспекції обслуговування великих платників у М.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області
провизнання бездіяльності протиправною, стягнення переплати податку на прибуток, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Євраз - Дніпровський металургійний комбінат» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів щодо не підготовки висновків:

- про повернення на розрахунковий рахунок суми переплати з податку на прибуток в розмірі - 140000000,00грн. в період з 14.06.2012 до теперішнього часу та не подання висновку для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області;

- про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі - 70000000,00 грн. в рахунок сплати збору за використання води - 50000000,00 грн. та орендної плати за землю в розмірі - 20000000,00 грн. відповідно до поданих заяв - з 30.05.2012 по 04.09.2012 та не подання висновків для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області;

- про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі - 60000000,00 грн. в рахунок сплати збору за використання води - 40000000,00 грн. та орендної плати за землю в розмірі - 20000000,00грн. відповідно до поданих заяв - з 25.09.2012 по 07.12.2012 та не подання висновків для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області;

- про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі - 50000000,00 грн. в рахунок сплати збору за використання води - 30000000,00 грн. та орендної плати за землю в розмірі - 20000000,00 грн. відповідно до поданих заяв - з 02.08.2013 до теперішнього часу та не подання висновків для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» шляхом безспірного списання суму переплати з податку на прибуток в розмірі 191578944,82 грн.

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснити безспірне списання з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» суму переплати з податку на прибуток в розмірі 191578944,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач протягом 2012-2014 років звертався до податкового органу з заявами про повернення частини з суми переплати з податку на прибуток, яка підтверджується актом звірки №6536-20 від 23.01.2014 в розмірі 191628444,82 грн., на розрахунковий рахунок, а іншу частину просив зарахувати в рахунок сплати збору за спеціальне використання води і орендної плати за землю, однак податковий орган в порушення п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, не підготовив висновків та не подав їх до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Після направлення ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2016 року та за результатом розгляду даної справи судами попередніх інстанцій, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо не підготовки висновків та не подання їх для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області:

- про повернення на розрахунковий рахунок суми переплати з податку на прибуток в розмірі 140000000,00 грн. в період з 14.06.2012 по теперішній час;

- про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі 70000000,00 грн. в рахунок сплати збору за використання води в сумі 50000000,00грн. та орендної плати за землю в розмірі 20000000,00 грн. відповідно до поданих заяв - з 30.05.2012 по 04.09.2012;

- про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі 60000000,00 грн. в рахунок сплати збору за використання води в сумі 40000000,00 грн. та орендної плати за землю в розмірі в сумі 20000000,00 грн. відповідно до поданих заяв - з 25.09.2012 по 07.12.2012;

- про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі 50000000,00 грн. в рахунок сплати збору за використання води в сумі 30000000,00 грн. та орендної плати за землю в розмірі в сумі 20000000,00 грн. відповідно до поданих заяв - з 02.08.2013 по теперішній час.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Євраз - Дніпровський металургійний завод» суму переплати з податку на прибуток в розмірі 191578944,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Податковим кодексом України та іншими законодавчими актами чітко визначено порядок повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, який було порушено податковим органом, що призвело до порушення прав позивача на отримання надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток, для відновлення якого підлягає застосуванню такий спосіб захисту порушеного права позивача, як стягнення надміру сплаченого податку на прибуток підприємства у розмірі 191578944,80 грн. з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області.

Відмову в задоволенні решти позовних вимог, - про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснити безспірне списання з Державного бюджету України на суму переплати з податку на прибуток, - суди мотивували передчасністю звернення з такою позовною вимогою.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неврахування судами того, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилкового та/або надміру сплаченої суми. Однак станом на 11.04.2016 в інтегрованій картці позивача з податку на прибуток приватних підприємств обліковується переплата у сумі 191578944,82 грн. за платіжними дорученнями за період з 19.08.2008 по 30.01.2012.

Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заяву про приєднання до касаційної скарги податкового органу або заперечень на касаційну скаргу не надало.

В письмовому відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, а також з урахуванням посилань податкового органу у касаційній скарзі на незаконність рішень судів першої та апеляційної інстанцій в задоволеній частині позовних вимог, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами проведення податковим органом перевірки, 20.05.2011 складено акт №885/08-02/3-05393056 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань правильності нарахування податку на прибуток за 2010 рік з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань за 2010 рік публічного акціонерного товариства «Євраз - ДМЗ ім. Петровського»», яким встановлено, що станом на 20.05.2011 переплата по особовому рахунку складає - 200164364,54 грн. (225471851,54 грн. дані декларації за мінусом встановленого відхилення в розмірі - 25307487,00 грн. (аркуш 8 акту) = 200164364,50 грн.), у тому числі внаслідок подачі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на прибуток у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за 2010 рік на особовому рахунку позивача збільшено переплату з податку на прибуток на суму 136788814,00 грн.

Позивачем були здійснені наступні платежі з податку на прибуток до Державного бюджету України через ГУДКС України в Дніпропетровській області на загальну суму 99043546,48 грн., в тому числі 30.01.2012 в розмірі 1388552,50 грн., 20.02.2013 в розмірі 5000000,00 грн., 23.08.2013 в розмірі 32000000,00 грн., 28.03.2013 в розмірі 8500000,00 грн., 27.09.2013 в розмірі 32000000,00 грн., 30.01.2014 в розмірі 20154993,98 грн.

05.04.2012 ДПІ, на підставі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 у справі №2а/0470/178/11, поновила, раніше списану з обліку суму податку на прибуток, на особовому рахунку позивача в розмірі 17544002,40 грн.

21.09.2013 ДПІ на підставі постанови Вищого адміністративного суду України від 10.03.2011 у справі № 2а-8280/08/0470 (К-25831/10) та ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.04.2011 у справі №К-25831/10, поновлено, раніше списану з обліку суму податку на прибуток, на особовому рахунку позивача в розмірі 454515,61 грн.

Актом звірки №6536-20 від 23.01.2014 податковий орган підтвердив суму переплати позивача з податку на прибуток в розмірі - 191628444,82 грн.

28.02.2014 ДПІ здійснено залік переплат з платежу податок на прибуток та зараховано в рахунок сплати збору за спеціальне використання води в розмірі 49500,00 грн. (191628444,82 грн. - 49500,00 грн. = 191 578 945,00 грн.).

Позивач протягом 2012-2014 років звертався до податкового органу з заявами про повернення частини суми переплати з податку на прибуток на розрахунковий рахунок, а іншу частину просив зарахувати в рахунок сплати збору за спеціальне використання води і орендної плати за землю.

Однак, грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача повернуті не були та не здійснено зарахування сум з переплати з податку на прибуток в рахунок сплати інших податків та зборів.

Судами також встановлено, що згідно висновку судово-економічної експертизи від 31.03.2017 №4459/4460-16, призначеної судом за клопотанням позивача, переплата у розмірі 191578944,80 грн. складається з:

- суми сплаченого за період з 30.01.2012 по 28.02.2014 податку на прибуток в розмірі 99043536,48 грн.;

- суми поновлення від 21.09.2012 в інтегрованій картці ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» раніше списаної суми у розмірі 454511,61 грн. (відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 10.03.2011 у справі № 2а-8280/08/0470 (К- 25831/10) та ухвали Вищого адміністративного суду від 07.04.2011 року по справі № К- 25831/10), що підтверджується листом СДПІ №24025/10/20-232 від 05.10.2012;

- суми поновлення раніше списаної суми на особовому рахунку ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» у розмірі 17544002,40 грн. (згідно постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 року по справі № 2а/0470/178/11, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 у справі №2а/0470/178/11);

- залишку переплати в розмірі 74536894,31 грн. за рахунок подання 05.05.2011 уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на прибуток.

В дослідницькій частині по другому питанню, поставленому експерту, також зазначено, що ПАТ «Євраз - ДМЗ ім. Петровського» внаслідок подання 08.02.2011 податкової декларації з податку на прибуток за 2010 рік завищено податкові зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 136788814,00 грн. Завищення виникло внаслідок не включення до податкової декларації з податку на прибуток за 2010 рік витрат заявлених ПАТ «ЄвразДМЗ ім. Петровського» в уточнюючому розрахунку по рядку « 04.1» в сумі 24983680 грн. та у рядку « 04.13» в сумі 623401522 грн., які не були включені до складу валових витрат у декларації з податку на прибуток підприємства за 2010 рік.

Однак податковим органом до органу казначейства протиправно не подавались висновки щодо повернення на розрахунковий рахунок позивача суми переплати з податку на прибуток в розмірі 140000000,00 грн. та про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в розмірі 70000000,00 грн. в рахунок сплати інших платежів, з яких в рахунок сплати збору за використання води - 50000000,00 грн. та орендної плати за землю - 20000000,00 грн., відповідно до поданих заяв з 30.05.2012 по 04.09.2012.

Також протиправно не складались та не подавались для виконання висновки про зарахування суми переплати з податку на прибуток в розмірі 60000000,00 грн. в рахунок сплати інших платежів, з яких в рахунок сплати збору за використання води - 40000000,00 грн. та орендної плати за землю - 20000000,00 грн. відповідно до поданих заяв з 25.09.2012 по 07.12.2012. Та суми переплати з податку на прибуток в розмірі 50000000,00 грн. в рахунок сплати інших платежів, з яких в рахунок сплати збору за використання води - 30000000,00 грн. та орендної плати за землю - 20000000,00 грн., відповідно до поданих заяв з 02.08.2013.

З огляду на викладене суди дійшли висновку, що податковим органом в порушення п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України не було подано до органу казначейства висновки щодо повернення на розрахунковий рахунок позивача суми переплати з податку на прибуток в розмірі - 140 000 000,00 грн. та про зарахування суми з переплати з податку на прибуток в рахунок інших платежів, внаслідок чого стягнули на рахунок позивача з Державного бюджету України переплату з податку на прибуток підприємств у розмірі 191 578 944,80 грн.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини у даній справі, касаційний суд вважає їх висновки передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а також без врахування висновків і мотивів, з яких були скасовані рішення касаційним судом, та які є обов'язковими для судів попередніх інстанцій при новому розгляді справи, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, Вищий адміністративний суд України, направляючи справу на новий судовий розгляд, відзначив, що суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що в силу вимог пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 переплата податку виникає з моменту фактичної сплати суми коштів до відповідного бюджету. При цьому, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань здійснюється з урахуванням строків давності, визначених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України. У зв'язку з чим, не встановили, чи має позивач право на повернення заявленої суми коштів, з урахуванням строків давності, встановлених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України.

Заважаючи на неповне з'ясування та дослідження судами обставин у справі, судам необхідно було встановити, в якому податковому періоді у позивача виникло завищення податкових зобов'язань з податку на прибуток, що слугувало передумовою настання факту переплати (помилковій сплаті грошових зобов'язань), момент настання якого також підлягає встановленню. Тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи судам попередніх інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу, який міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій фактично виходили лише із висновку комісійної судово-економічної експертизи, який, з огляду на положення частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) та частини 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15.12.2017) є одним із доказів на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, у зв'язку з чим без уваги судів попередніх інстанцій залишились інші належні докази, які містять фактичні дані щодо стану розрахунків позивача з бюджетом. Одним з яких, наприклад є картка особового рахунку платника.

Також, зазначаючи про обґрунтованість позовних вимог та стягуючи на користь позивача грошові кошти, судами вдруге не взято уваги те, що сам факт переплати не свідчить про наявність обов'язку держави щодо його повернення, оскільки, по-перше, право на повернення заявленої суми коштів або її зарахування в рахунок інших платежів реалізується з урахуванням строків давності, встановлених п.102.5 ст.102 Податкового кодексу України.

При цьому податковий орган в ході розгляду справи безперервно наголошував на тому, що надмірна сплата з податку на прибуток підприємств виникла поза межами 1095 днів.

Наявність або відсутність зобов'язань держави перед позивачем залишилась не з'ясованою судами обставиною, для встановлення яких слід було також дослідити дані щодо руху коштів в інтегрованій картці платника, починаючи з 2008 року, а також перевірити дані зворотного боку облікової картки.

По-друге, податковим законодавством встановлено саме право платника вирішувати питання розпорядження сумами надмірно або помилково сплаченого податку, та обов'язок держави щодо його повернення залежить від волевиявлення платника, відображене у відповідній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, позивач просив повернути на його рахунок лише 140000000 грн., а інші зарахувати в рахунок інших платежів.

Відповідно за умови наявності надмірної сплати податку на прибуток підприємств, яка виникла в межах 1095 днів, для повернення якої позивач подав письмову заяву, вказавши напрям перерахування цих коштів, у податкового органу виникає обов'язок подачі висновку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Разом з цим, судові рішення не містять мотивів та обґрунтувань стягнення на користь позивача усієї суми, яка значиться в інтегрованій картці позивача з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 191578944,82 грн.

Відсутні в рішеннях і мотиви відступлення судів від правової позиції, висловленої колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 12.11.2014 (справа № 21-491а14) та від 12.05.2015 (справа № 21-161а15) щодо відсутності у суду повноважень підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Викладене вказує на непідтвердження відповідних обставин та фактів належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.

За наведених обставин, колегія суддів касаційної інстанції не може погодитись або спростувати, як висновки податкового органу стосовно суті порушень, так і перевірити висновки судів попередніх інстанцій, оскільки дослідження та відсутність належної оцінки доказів, виключає можливість перевірки касаційним судом правильності судових актів.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаpгу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України задoвoльнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

3. Пoстанoва набиpає закoннoї сили з дати її пpийняття, є oстатoчнoю і oскаpженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко

І.А.Васильєва

С.С.Пасічник

Судді Верховного Суду