Справа № 804/3026/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року Справа № 804/3026/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняВербного Д.С.
представника позивача представник відповідача Малофей І.А. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Артур-С" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-
25.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Артур-С" (далі - ТОВ фірма "Артур-С", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Шевченківський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що арешт на майно, що накладено постановою відповідача, підлягає зняттю, оскільки виконавче провадження завершено та у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
19.12.2014 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.
06.01.2015 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також внесені відповідні реєстраційні записи про обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
27.05.2015 державним виконавцем прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з тим, що належне боржнику майно, на яке може бути звернуто стягнення - відсутнє, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 у справі №904/6883/14 рішення Господарського суду Дніпропетровській області від 18.11.2014 скасоване та відмовлено в задоволенні позовних вимог.
17.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Артур-С" звернулось до Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту, накладеного постановою №45884513 від 06.01.2015, до якої долучено копію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 у справі №904/6883/14.
Також, зазначеним листом позивача повідомлено, що Шевченківський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не має змоги надати копії постанов, винесених в ході примусового виконання вказаного виконавчого провадження, у зв'язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, відповідно до якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеною відповіддю, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
При цьому, суд зазначає, що на час накладення арешту, чинним був Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV). Разом з тим, на час звернення позивача до суду та розгляду і вирішення справи по суті, зазначений Закон втратив чинність, оскільки 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
З метою повного, своєчасного виконання вимог виконавчого документа та відповідно до заяви стягувача, державним виконавцем, керуючись ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", 06.01.2015 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку направлено сторонам виконавчого провадження та до реєструючих органів з метою її виконання. Також були внесені відповідні реєстраційні записи про обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно..
Також, зазначеним листом позивача повідомлено, що здійсненою відповідачем перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що повторно на виконання до Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та станом на 19.04.2018 виконавчі провадження на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебувають.
При цьому, відповідач зазначив, що Шевченківський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не має змоги надати копії постанов, винесених в ході примусового виконання вказаного виконавчого провадження, у зв'язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, відповідно до якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік..
Тобто, з відомостей, наданих Шевченківським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт на нерухоме майно боржника є завершеним.
Проте, суд зазначає, що державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо зняття арешту з майна боржника, що відповідно порушує права позивача на розпорядження та користування майном.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону №606-XIV (в редакції чинній на момент накладення арешту), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону №1404-VIII.
Зокрема, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
З викладених норм можна зробити висновок, що завершене виконавче провадження, в даному випадку, є підставою для зняття арешту з всього майна, на яке такий арешт було накладено.
За змістом ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
В рамках спірних правовідносин відсутні обставини, визначені ч.4 ст.59 Закону, а отже в даному випадку арешт має бути знятий виключно за рішенням суду.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачем за наслідками завершення виконавчого провадження, не вчинено дій по зняттю арешту майна, що порушує права позивача на розпорядження та користування майном, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Згідно з ч 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Артур-С", попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього (його правонаступника), суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський