Справа № 813/3783/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3783/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом Приватного акціонерного товариства «Львівський облрибкомбінат», представники ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Головного управління ДФС у Львівській області, представник ОСОБА_3
про визнання протиправними і скасування податкових-повідомлень рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Львівський облрибкомбінат» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача за № від 07.07.2017 року на суму 16758,12 грн., № від 07.07.2017 року на суму 2221,92 грн., № від 07.07.2017 року на суму 6060,19 грн., № від 07.07.2017 року на суму 1904,92 грн., № від 07.07.2017 року на суму 2188,70 грн., № від 07.07.2017 року на суму 12340,76 грн., № від 07.07.2017 року на суму 7855,86 грн., № від 07.07.2017 року на суму 8022,18 грн., № від 07.07.2017 року на суму 13892,93 грн., № від 07.07.2017 року на суму 110,76 грн., № від 07.07.2017 року на суму 7371,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки актів камеральної перевірки Яворівського відділення Городоцької ОДПІ від 20.06.2017 року №293/13-01-12-04, Миколаївського відділення Стрийської ОДПІ від 20.06.2017 року №290/13-01-12-04/22397707, Городоцької ОДПІ від 20.06.2017 року №292/13-01-12-04, за наслідками яких винесені спірні податкові повідомлення рішення щодо донарахування штрафу у розмірі 10% від суми задекларованого зобовязання за порушення граничного строку сплати грошового зобовязання, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, 15.02.2016 року та 16.02.2016 року Позивачем скеровано декларації платника єдиного податку ІV групи, якими визначив суму податкового зобовязання строком сплати до 30.10.2016 року. 29.09.2016 року Позивач, керуючись наданим йому п.100.2 ст.100 ПК України правом, звернувся із заявами про надання розстрочки в сплаті грошових зобовязань. Відповіді на вказані заяви, якими було відмовлено у наданні розстрочки, отримані Позивачем 28.11.2016 року - від Миколаївського відділення Стрийської ОДПІ №4638/17-00 від 18.11.2016 року, 08.11.2016 року - від Городоцької ОДПІ №7657/10/17 від 28.10.2016 року, 03.11.2016 року від Яворівського відділення Городоцької ОДПІ №3103/10/1700 від 28.10.2016 року.

Позивач вважає, що за змістом п.100.2 ст.100 ПК України, платнику податків законодавець надає право самостійно прийняти рішення з отримання розстрочення (відстрочення) грошових зобовязань або податкового боргу через звернення ним із відповідною заявою до уповноваженого органу, після прийняття якої, платник податку вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобовязання. А тому стверджує, що подача платником податків заяви про розстрочення узгоджує суму зобовязання з її розстрочкою за новими термінами сплати.

На думку позивача, враховуючи зміну підходів з боку Держави щодо переходу від імперативного методу правового впливу до застосування елементів диспозитивності, які дозволяють субєктам господарювання обирати можливий варіант поведінки, ПрАТ «Львівський облрибкомбінат», надавши всі необхідні документи, які передбачені підзаконними нормативними актами і які, під час подачі заяви переглянуто і стверджено посадовою особою уповноваженого органу, діяло правомірно і в рамках закону.

Представники позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю, надали суду додаткові докази та пояснення, просили позов задоволити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що перевіркою встановлено порушення Позивачем вимог п.57.1 ст.57 ПК України, а саме допущено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання з єдиного податку.

Вказує, що пунктами 1.8, 1.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 574, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385 визначено, що подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) не припиняє сплату податку грошового зобов'язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).

Також відповідач зазначив, що відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, надав суду додаткові докази та пояснення, просив в задоволені позову відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі і для подання сторонами додаткових доказів.

Судом встановлені наступні обставини:

20.06.2016 року за результатами камеральної перевірки Стрийської ОДПІ щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання до бюджету ПрАТ «Львівський облрибкомбінат» єдиного податку ІV групи встановлено порушення Позивачем вимог п.57.1 ст.57 (п.57.3 ст.57) глави 2 розділу ІІ та пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 розділу XІV ПК України, про що складено акт від 20.06.2017 року №290/13-01-12-04/22397707.

20.06.2016 року за результатами камеральної перевірки Городоцької ОДПІ щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання до бюджету ПрАТ «Львівський облрибкомбінат» єдиного податку встановлено порушення Позивачем вимог п.57.1 ст.57 (п.57.3 ст.57) глави 2 розділу ІІ та пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 розділу XІV ПК України, про що складено акт від 20.06.2017 року №293/13-01-12-04.

20.06.2016 року за результатами камеральної перевірки Городоцької ОДПІ щодо своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання до бюджету ПрАТ «Львівський облрибкомбінат» єдиного податку встановлено порушення Позивачем вимог п.57.1 ст.57 (п.57.3 ст.57) глави 2 розділу ІІ та пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 розділу XІV ПК України, про що складено акт від 20.06.2017 року №292/13-01-12-04.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення рішення від 07.07.2017 № НОМЕР_1 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного у розмірі 10% у сумі 7 855,86 грн.; № НОМЕР_2 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 1 094,92 грн.; № НОМЕР_3 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку в у розмірі 10% у сумі 2 188,70 грн.; № НОМЕР_4 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 20 340,76 грн.; № НОМЕР_5 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 16 758,12 грн.; № НОМЕР_6 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 2 221,92 грн.; № НОМЕР_7 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 6 060,19 грн.; № НОМЕР_8 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 7 371,05 грн.; № НОМЕР_9 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 8 022,18 грн.; № НОМЕР_10 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 13 892,93 грн.; № НОМЕР_11 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати єдиного податку у розмірі 10% у сумі 110,76 грн.

Судом також встановлено, що 15.02.2016 року та 16.02.2016 року Позивачем скеровано декларації платника єдиного податку ІV групи, якими визначив суму податкового зобовязання строком сплати до 30.10.2016 року.

29.09.2016 року Позивач, керуючись наданим йому п.100.2 ст.100 ПК України правом, звернувся із заявами про надання розстрочки в сплаті грошових зобовязань. Відповіді на вказані заяви, якими було відмовлено у наданні розстрочки, отримані Позивачем 28.11.2016 року - від Миколаївського відділення Стрийської ОДПІ №4638/17-00 від 18.11.2016 року, 08.11.2016 року - від Городоцької ОДПІ №7657/10/17 від 28.10.2016 року, 03.11.2016 року від Яворівського відділення Городоцької ОДПІ №3103/10/1700 від 28.10.2016 року.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що Позивач вважає, що спірні рішення Відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки подача платником податків заяви про розстрочення узгоджує суму зобовязання з її розстрочкою за новими термінами сплати.

Норми права, які урегульовують спірні правовідносини і підлягають застосуванню судом, наступні:

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 та п. 203.2. ст. 203 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку четвертої групи: сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у I кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків передбачено ст. 100 ПК України.

Відповідно до п.100.2 ст. 100 ПК України, платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 100.4 ст. 100 ПК України визначено, що підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Крім цього, п. 100.13 ст. 100 ПК України визначає, що Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З системного аналізу вказаних норм податкового законодавства слідує, що встановлення порядку розстрочення/відстрочення грошових зобовязань та податкового боргу законодавцем покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Саме на виконання статті 100 глави 9 розділу II ПК України, розроблено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 574, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385 (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Пунктом 1.8, 1.9 Порядку визначено, що подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов'язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).

Строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом доходів і зборів рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу.

Отже, до дня прийняття рішення та укладення договору про розстрочення (відстрочення) грошових зобовязань платник податку не припиняє сплату грошових зобовязань (податкового боргу), а факт подання заяви до органу доходів і зборів про розстрочення (відстрочення) не позбавляє його такого обовязку.

Саме тому, суд вважає помилковими твердження позивача, що подача платником податків заяви про розстрочення узгоджує суму зобовязання з її розстрочкою за новими термінами сплати.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивачем скеровано декларації платника єдиного податку ІV групи, якими визначено суму податкового зобовязання строком сплати до 30.10.2016 року.

Отже, звернення Позивача 29.09.2016 року із заявами про надання розстрочки в сплаті грошових зобовязань та отримання відповідей на них, а саме: 28.11.2016 року, 08.11.2016 року та 03.11.2016 року, не позбавляє його обовязку вчасної сплати самостійно визначених сум податкових зобовязань визначених у деклараціях платника єдиного податку ІV групи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Слід зазначити, що позивач не заперечує та не спростовує факт сплати грошових зобовязань після отримання відповідей на заяви, якими було відмовлено у наданні розстрочки, так саме не оспорює і розмір визначеного штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 07.07.2017 року на суму 16758,12 грн., № від 07.07.2017 року на суму 2221,92 грн., № від 07.07.2017 року на суму 6060,19 грн., № від 07.07.2017 року на суму 1904,92 грн., № від 07.07.2017 року на суму 2188,70 грн., № від 07.07.2017 року на суму 12340,76 грн., № від 07.07.2017 року на суму 7855,86 грн., № від 07.07.2017 року на суму 8022,18 грн., № від 07.07.2017 року на суму 13892,93 грн., № від 07.07.2017 року на суму 110,76 грн., № від 07.07.2017 року на суму 7371,05 грн., прийняті Відповідачем у повній відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, з урахуванням змісту ст. 245 КАС України, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Львівський облрибкомбінат» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень, слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь Позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Львівський облрибкомбінат» (, Львівська область, Миколаївський район, с. Рудники, вул. Рибгоспна, 9) до Головного управління ДФС у Львівській області (, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 05.05.2018 року.

Суддя Гавдик З.В.