Справа № 826/3552/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 травня 2018 року № 826/3552/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (01011, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка,3) про

- визнання бездіяльність Нацкомфінпослуг щодо надання інформації, що міститься в щоквартальних звітних даних страховиків протиправною;

- зобов'язання Нацкомфінпослуг надати інформацію, що міститься в щоквартальних звітних даних страховиків.

Позовні вимоги заявлені про визнання дій, які полягають у відмові надати запитувану інформацію на запит від 29.11.2017 р. протиправними, зобов'язання надати інформацію в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовивши в наданні запитуваної інформації, відповідач порушив вимоги чинного законодавства України, зокрема ст. 5, 6, 9, 13, 14 Закону №2939-VI, чим порушив його права визначені цим законом, а саме право на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.03.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Від відповідача у встановлений ухвалою суду строк надійшов відзив у якому були викладені пояснення та правова позиція стосовно позовних вимог, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Також звернута увагу суду, що частина інформації , яка не була надана на запит позивача обмежена наказом Нацкомфінпослуг від 15.03.2016 №62, яким затверджено перелік відомостей, що становлять службову інформацію.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

29.11.2017 року позивач звернувся до відповідача з запитом про отримання публічної інформації, в якому просив надати наступні дані щоквартальної фінансової звітності страхових компаній:

1. Форма №1 - Баланс (Звіт про фінансовий стан)

2. Розділ 1 (Звіт про доходи і витрати страховика)

3. Розділ 3 (Показники діяльності і видів добровільного страхування , інших ніж страхування життя);

4. Розділ 4 (Показники діяльності з видів обов'язкового страхування)

За 1-4 квартал 2015 року, 1-4 квартал 2016 року, 1-4 квартал 2017 року та зазначено перелік страхових компаній - всього 45.

Листами від 06.12.2017 року за № 9787/13-12, № 9788/13-12 заявнику надано відповідь за підписом членів НАЦКОМФІНПОСЛУГ, згідно з яких частково відмовлено у доступі до публічної інформації з посиланням на п.2 ч.1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки запитувана інформація належить до категорії інформації з обмеженим доступом. При цьому заявнику було направлено Форму Балансу (Звіт про фінансовий стан) Форма 1. ПАТ «Страхова компанія «ТАС».

Не погоджуючись з вищезазначеними відповідями, позивач 07.12.2017 року звернувся з запитом до відповідача за роз'ясненням на підставі чого, раніше запитувана інформація була віднесено до категорії інформації з обмеженим доступом.

Листом від 12.01.2018 року № 416/11-12 позивачу було надано відповідь, у якій міститься посилання на Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон №2664-Ш), відповідно до якого (стаття 31) якого, матеріали, які надаються для аналізу або перевірки, а також відомості та документи про фінансовий, майновий стан юридичних і фізичних осіб, що надходять до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, можуть бути віднесені відповідно до закону до службової інформації і можуть бути використані лише для здійснення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, його функцій, включаючи випадки щодо законодавчо встановленого порядку обміну інформацією. Вказано, що положеннями статті 9 Закону "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що перелік відомостей, що становлять службову інформацію складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень. Указом Президента України від 05.05.2011 № 547 «Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації» закріплено обов'язок органів виконавчої влади затвердити перелік відомостей, що становлять службову інформацію. Наказом Нацкомфінпослуг від 15.03.2016 № 62 затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в Нацкомфінпослуг.

Крім того, в Нацкомфінпослуг діє комісія з питань роботи із службовою інформацією. Враховуючи викладене, позивача буде додатково повідомлено щодо інформації запитуваної у запиті від 29.11.2017р.

Також, зазначеним листом Нацкомфінпослуг повідомила позивача, що до повноважень відповідача не віднесено роз'яснень з порушених у запиті питань.

Отримавши вищезазначену відповідь, позивач вважає, бездіяльність Нацкомфінпослуг, а саме відмову в наданні запитуваної інформації протиправною, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закону України "Про доступ до публічної інформації" (надалі - Закон).

Згідно ст. Закону України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI від 13.01.11р. публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. ст. 3 Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону.

Згідно ч. 1, 2, 3, 7 ст. 6 Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Згідно чинного законодавства страхові компанії (страховики) віднесені до спеціальних суб'єктів господарювання, а саме до фінансових установ (частина 1 пункту 1 статті 1 Закону №2664-Ш). Відповідно до ст. 14 Закону №2664-111 фінансова установа зобов'язана вести облік своїх операцій та надавати звітність відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів державних органів з питань регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг.

Відповідно до Указу Президента України №1070/2011 від 23.11.2011 року (далі - Указ №1070/201 1) державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг в Україні здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), яка серед інших повноважень встановлює порядок розкриття інформації та складення звітності учасниками ринків фінансових послуг відповідно до законодавства (частина 27 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом №1070/2011).

Згідно пп. 2.2, 2.3 і Розділу 2 Порядку складання звітних даних страховиків (надалі - Порядок), затвердженого Розпорядженням №39 від 03.02.2004 року Держфінпослуг, щокварталу страховик складає та подає до Нацкомфінпослуг серед іншого "Звіт про доходи та витрати страховика" та "Пояснювальну записку до звітних даних страховика", частиною яких і є запитувана інформація. Фактично Запитувана інформація є спеціалізованою фінансовою звітністю страховика, яка зокрема містить інформацію про страхові платежі, страхові виплати, частки в них перестраховиків; сформовані технічні резерви (в тому числі і незароблених премій); суми інвестиційного доходу, суми, отримані за регресними вимогами, операційні та адміністративні витрати, витрати на врегулювання страхових випадків; інформація по видам страхування; кількість страхових випадків, за якими прийнято рішення про здійснення/не здійснення страхових виплат/відшкодувань; кількість укладених договорів страхування; загальний обсяг відповідальності тощо.

Вище вказана Запитувана інформація не є предметом комерційної таємниці або інформацією з обмеженим доступом, оскільки відповідно до частини 3 пункту 1 ст. 121 Закону №2664-Ш фінансові установи повинні розкривати звітні дані (інші, ніж фінансова і а консолідована фінансова звітність), що складаються та подаються відповідно до вимог законів з питань регулювання ринків фінансових послуг та прийнятих згідно з такими законами нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ХІV) фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства, фінансова звітність підприємств не становить комерційної таємниці, не є конфіденційною інформацією та не належить до інформації з обмеженим доступом, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частини 1 пункту 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання

Відповідно пункту 4 ст. 13 Закону №2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Аналізуючи викладене суд зазначає наступне.

Посилання відповідача на Наказ Нацфінпослуг від 15.03.2016 № 62 яким затверджено перелік відомостей, що становлять службову інформацію (даний перелік сформований на виконання Указу Президента від 05.05.2011 № 547 «Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації»), не може бути враховано судом, оскільки не наданий разом з відзивом.

Крім того, зважаючи на вищевказані законодавчі норми та роз'яснення Пленуму Верховного суду України №10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" можна дійти висновків, що інформація, що міститься в щоквартальних звітних даних страховиків є інформацією, що становить суспільний інтерес, стосується великого кола осіб і не є таємною, конфіденційною чи службовою інформацією. Віднесення інформації, що містить в щоквартальних звітних даних страховиків, розпорядником інформації до інформації з обмеженим доступом на підставі внутрішнього акту (Наказ Нацкомфінпослуг від 15.03.2016р. №62, яким затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію в Нацкомфінпослуг) не є підставою для відмови в наданні запитуваної інформації, оскільки усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися Законом "Про доступ до публічної інформації".

Розпорядник інформації в кожному конкретному випадку при вирішенні питання про віднесення інформації до категорії інформації з обмеженим доступом повинен складати "трискладовий тест" - встановлення наявності сукупності вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону №2939-VI, який здійснюється таким чином:

1) встановлення відповідності обмеження доступу до запитуваної конфіденційної інформації одному із захищених інтересів (у справах щодо надання конфіденційної інформації, як правило, такими інтересами є захист репутації або прав інших людей, запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно);

2) встановлення можливості завдання істотної шкоди цим інтересам;

3) порівняння цієї потенційної шкоди з правом громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини Якщо ця шкода не переважає суспільний інтерес в доступі до інформації, то конфіденційна інформація може бути розголошена і доступ до неї не може бути обмежений.

Таким чином, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

ідповідачем зазначено, що звітні дані страховиків надаються страховиками виключно для здійснення наглядових функцій Нацкомфінпослуг з метою попередження негативних явища ринку страхування, і доступ до такої інформації обмежено для запобігання можливим злочинам та для захисту репутації або прав відповідних осіб, а також для запобігання розголошення інформації отриманої конфіденційно. Проте, відповідачем не вказано, яким саме злочинам може сприяти надана інформація, чи яким чином нашкодити репутації страхових компаній, та яких їх права порушити. Відповідач не наводить доказів своїх тверджень та не вказує в чому конкретно полягає шкода інтересів страховиків, у зв'язку з розголошенням запитуваної інформації.

Суд погоджується з доводами позивача, що діяльність страхових компаній становить значний суспільний інтерес, а також стосується великого кола осіб. Крім того, страховики віднесені законодавством (Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») до підприємств, що становлять суспільний інтерес. На підставі даних, що міститься у щоквартальній звітності страховиків, споживачі фінансових послуг (страхувальники) можуть зробити висновки для прийняття рішень, зокрема оцінити платоспроможність і фінансову стійкість страхової компанії, наявність достатньої кількості ліквідних активів, рівень страхових виплат за окремими видами страхування та ін., що в свою чергу сприяє розвитку вільної конкуренції, запобігає негативним наслідкам та покращує економічний добробут населення.

Враховуючи вищевикладене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Нацкомфінпослуг щодо надання інформації, що міститься в щоквартальних звітних даних страховиків протиправною.

3. Зобов'язати надати повну та достовірну інформацію на запит ОСОБА_1 від 29.11.2017 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Нацкомфінпослуг понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762 грн.00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа