Справа № 815/1651/18
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1651/18
УХВАЛА
02 травня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Владичень» про стягнення заборгованості, -
Ухвалою суду від 18.04.2018 року зазначений адміністративний позов залишено без руху, позивачу встановлено 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду у кількості примірників (в т.ч. для відповідача):
Зазначену ухвалу суду отримано позивачем 20.04.2018 року, про що свідчить відповідне електронне підтвердження позивача. Тобто, граничний строк усунення позивачем недоліків цієї позовної заяви 25.04.2018 року включно.
На виконання ухвали суду від 18.04.2018 року до суду 24.04.2018 року електронною поштою та 02.05.2018 року поштою надійшла заява щодо усунення недоліків з додатками, якими ухвалу суду від 18.04.2018 року позивачем виконано частково.
Документ про сплату судового збору у встановленому розмірі до суду позивачем не подано.
У заяві щодо усунення недоліків позивач щодо несплати ним судового збору посилається на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ. 4.ХІ.1950), Рекомендацію щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийняту Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практику Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції, як такі, що не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, позивач вважає, що, враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі») (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. Також, представником позивача із посиланням на п. 8 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 17 ЦПК України, ст. 13 КАС України, ст. 17 ГПК України, зазначено, що суд помилково вважає, що клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подачу адмін. позову не підлягає задоволенню, у звязку з недостатністю доказів, які б в повній мірі обґрунтовували б таке клопотання. Управлінням було надано до суду докази, що підтверджують відсутність коштів на сплату судового збору.
Проте, по-перше, вищенаведене не спростовує факт не усунення позивачем встановленого судом недоліку позовної заяви.
По-друге, згідно змісту заяви щодо усунення недоліків позивач надає суду копію ліміту на 2018 рік, згідно якої кошти управлінню виділені у недостатній кількості, що унеможливлює сплату судового збору за подання цього адміністративного позову.
Проте, фактично до заяви щодо усунення недоліків позивачем додано копію потреби на 2018 рік, згідно якої на інші видатки, в т.ч. судовий збір позивачем закладено 2774 грн.
Також до позовної заяви була додана копія потреби на 1 квартал 2018 року, згідно якої на інші видатки позивачем закладено 0 грн. Зазначені документи підписані начальником Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області ОСОБА_1.
По-третє, суд звертає увагу позивача на те, що згідно змісту ухвали від 18.04.2018 року, судом розглянуто та вирішено клопотання позивача, заявлене у прохальній частині позову, про відстрочення позивачу сплати судового збору до вирішення справи, а не «про звільнення від сплати судового збору за подачу адмін. позову», як зазначено позивачем у заяві щодо усунення недоліків.
По-четверте, як визнає сам позивач, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та усталеної практики Європейського суду з прав людини, права, гарантовані ст. 6 Конвенції, в т.ч. право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута. (див. рішення «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, серія А, № 93)
В даному випадку доступ особи до суду обмежується законом.
По-пяте, ст. 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 17 ЦПК України, ст. 13 КАС України, ст. 17 ГПК України, на які посилається позивач, передбачають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, тобто не регулюють спірні питання.
Тобто, встановлений судом недолік позовної заяви не усунуто позивачем у спосіб, встановлений ухвалою суду від 18.04.2018 року та ч. 3 ст. 161 КАС України.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до ч. 5 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Як вбачається з наведеної норми закону, вона є для судді зобовязальною та безальтернативною.
Тобто, відповідно до вимог ч. 5 ст. 169 КАС України, граничним днем повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду у даному випадку, з урахуванням святкового дня, є 02.05.2018 року.
Станом на 02.05.2018 року позивач недоліки позовної заяви повністю не усунув, клопотання про продовження строку, встановленого судом для їх усунення, не подав.
При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 243, 248, 256, 294, 295, Розділом VІІ Перехідних положень КАС України, суд -
Позвону заяву Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Владичень» про стягнення заборгованості повернути позивачеві.
Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя М.Г. Цховребова