Справа № 826/10122/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2018 року 13:51 № 826/10122/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі: представника позивача - Король С.О., представника відповідача - Малогіна А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2017 року,
На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 квітня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (далі - позивач, ТОВ «ТЕП «Вертикаль») з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 27.07.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14060100) на загальну суму 567 520,00 грн. з них за збільшеним податковим зобов'язанням 454 016,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 113 504,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки перевірки та Акту сформовані в наслідок не вірного розуміння діяльності транспортного експедитора, невірної оцінки змісту первинних документів, необґрунтованими припущеннями перевіряючих, використанням матеріалів, які не відповідають вимогам ст. 83 Податкового кодексу України, порушень процедури перевірки, а тому є помилковими та не ґрунтуються на положеннях законодавства. Тому на підставі помилкових висновків Акту не може бути прийнято правомірне рішення.

Відповідачем у запереченні на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, а дії відповідача не виходять за межі повноважень, встановлених Податковим кодексом України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні 19 квітня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 08.06.2017 № 585/26-15-14-07-01, від 13.06.2017 № 2000/26-15-14-03-03, від 15.06.2017 № 596/26-15-14-07-01, виданих ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, відповідно до Ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Васильєвої Н.П. у справі від 27.01.2017 у справі № 757/4919/17-к, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 06.06.2017 № 4596 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «ТЕП «Верикаль» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 29.12.2016. За результатами перевірки складено Акт № 103/26-15-14-07-01-10/40001366 від 06.07.2017 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 29.12.2016, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2013 по 29.12.2016» (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено, що при проведенні перевірки встановлено порушення ТОВ «ТЕП «Вертикаль» п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 454 016,00 грн. Також встановлено, що в період з 01.01.2013 по 29.11.2016 ТОВ «ТЕП «Вертикаль» документально оформило операції щодо придбання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Фан-Трейд» та ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд».

Між позивачем (Клієнт), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі статуту з однієї сторони та ТОВ «Фан-Трейд» (Експедитор), в особі директора ОСОБА_4, Який діє на підставі статуту з іншого боку, укладено договір від 01.04.2016 № 81/16.

Відповідно до умов договору Експедитор зобов'язується за дорученням Клієнта, за винагороду і за рахунок Клієнта організувати виконання траспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів вказаних клієнтом по лініях залізниць України та інших країн або з забезпеченням таких перевезень.

На виконання вказаного договору ТОВ «Фан-Трейд» документально виписані (оформлені) на адресу ТОВ «ТЕП «Вертикаль» ряд актів виконаних робіт. В той же час, зі змісту актів надання послуг, отриманих від ТОВ «Фан-Трейд» неможливо встановити обсяг виконання господарської операції та відсутній звіт експедитора.

Між тим, відповідно до інформаційних баз даних ДФС відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів, земельних ділянок на праві власності (користування), об'єкти нерухомості відсутні.

Проведеним аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних та декларацій з ПДВ на предмет декларування отримання послуг на оренду приміщення, опалення, водо-, тепло-постачання, придбання канцелярських засобів встановлено відсутність адміністративних та загальногосподарських витрат, що підтверджує фактичну неможливість здійснення господарської діяльності ТОВ «Фан-Трейд».

При подальшому дослідженні схеми по ланцюгу постачання по ТОВ «Фан-Трейд» встановлено нереальність надання та отримання транспортно-експедиційних послуг, невідповідність операцій купівлі/продажу послуг, товару, та штучне формування податкового кредиту для суб'єктів господарювання, які мінімізують податкові зобов'язання, а саме відповідно до ЄРПН встановлено придбання товарів із номенклатурою: бойлер, радіатор, диск легкосплавний, сантехнічні товари, будівельні матеріали, при цьому ТОВ «Фан-Трейд» в адресу ТОВ «ТЕП «Вертикаль» відображає реалізацію транспортно-експедиційних послуг.

Отже, при подальшому дослідженні ланцюга постачання по вищезазначеному контрагенту встановлено: нереальність продажу ідентифікованого товару за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів.

В той же час, ТОВ «Фан-Трейд» не звітує до органів ДПІ по податку на додану вартість починаючи з серпня 2016 року. Декларацію з податку на прибуток та фінансовий звіт за 2016 рік не подана. Відповідно до ІС «Податковий блок» та поданої податкової звітності встановлено, що на ТОВ «Фан-Трейд» відсутні основні засоби. Звітність за формою 1 ДФ не подавалась, що унеможливлює встановити кількість працюючих та залучення працівників відповідно до цивільно-правових договорів.

Станом на 29.12.2016 кредиторська заборгованість ТОВ «ТЕП «Вертикаль» перед ТОВ «Фан-Трейд» становить 528 854,00 грн., однак п. 4.1 Договору від 01.04.2016 № 81/16 передбачено, що Оплата послуг та інших платежів за Договором здійснюється Клієнтом на умовах 100% попередньої оплати на підставі рахунків Експедитора, протягом 3-х банківських днів з моменту передачі рахунків Клієнтові, якщо інше не обумовлено в додатках до Договору.

Також до перевірки позивач не надав первинні документи, які є невід'ємною частиною Договору № 81/16, у зв'язку з чим ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій.

Між ТОВ «ТЕП «Вертикаль» (Клієнт), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі статуту з однієї сторони та ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд» (Експедитор), в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі статуту з другої сторони, укладено договір від 03.06.2016 № 20.

Відповідно до умов вказаного договору Експедитор зобов'язується за дорученням Клієнта, за винагороду і за рахунок Клієнта організувати виконання транспортно-експедиційних послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів вказаних Клієнтом по лініях залізниць території України та інших іноземних держав (країн СНД та Балтії), у внутрішньодержавному та/або міжнародному (експорт, імпорт, транзит).

Відповідно до інформаційних баз даних ДФС відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів, земельних ділянок на праві власності (користування), об'єкти нерухомості відсутні.

Інформація щодо наявності трудових ресурсів, застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за червень 2016 року, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за 2 квартал 2016 до контролюючих органів не надано.

Відповідно до поданої податкової звітності та фінансової звітності ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд» відсутні основні засоби. Додаток АМ до рядка 1.2.1 додатку РІ до рядка 03 РІ податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік до контролюючих органів не надано.

Разом з цим в ході аналізу наявної в інформаційних базах інформації встановлено, що за період червень 2016 року ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд» задекларовано суму податкового кредиту, яких сформовано за рахунок єдиного постачальника ТОВ «СК Оптторгкомплект» та відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних у вказаного контрагента придбано послуги з номенклатурою: транспортно-експедиційні послуги.

Інформація щодо наявності трудових ресурсів, застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) ТОВ «СК Оптторгкомплект» до контролюючих органів не надано.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «СК Оптторгкомплект» зареєстровано податкові накладні з номенклатурою: транспортно-експедиційні послуги, квадроцикл, двигуни, автозапчастини, маркетингові послуги, олія соняшникова, харчові продукти, побутові товари. Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «СК Оптторгкомплект» придбано іншу групу товарів за номенклатурою: сухе знежирене молоко, двигуни, гідро- та квадроцикли.

Отже, при подальшому дослідженні ланцюга постачання по вищезазначеному контрагенту встановлено: нереальність продажу ідентифікованого товару за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів.

Крім того, слід зазначити, що згідно з АІС «Податковий блок» підсистеми «Реєстраційні дані» статутний фонд ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд» становить 100 грн., тобто цих коштів буде не достатньо для нормального функціонування вищевказаного суб'єкта господарювання з самостійно визначеним видом його діяльності, а саме неспеціалізована оптова торгівля.

Отже, відсутність місце знаходження службових приміщень, а також встановлено відсутність складів, торгівельних точок, баз, площ, виробничих приміщень, цехів, спеціальної техніки, автотранспорту у власності або у оренді у даних підприємств та занадто малий статутний фонд (100 грн.) ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд» реалізовувало різноманітні послуги.

Також до перевірки позивач не надав первинні документи, які є невід'ємною частиною договору від 03.06.2016 № 20, у зв'язку з чим ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27 липня 2017 року № про сплату 567 520,00 грн., у тому числі 454 016,00 грн. податку на додану вартість та 113 504,00 грн. штрафних санкцій, застосованих за порушення п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

У зв'язку із незгодою з висновками Акту перевірки, позивачем подано заперечення від 13 липня 2017 року до відповідача, проте за результатами розгляду якого податкова служба не надала відповіді.

Незгода позивача із даним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 67 Конституції України платники податків повинні сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому в обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «ТЕП «Вертикаль» та ТОВ «Фан-Трейд», ТОВ «ТЕП «Вертикаль» та ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд», мету придбання послуг, обставини використання придбаних послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (чи були платниками податку на додану вартість).

Суд враховує, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків, усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт тощо та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 88), де первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Як вже зазначалося, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Із наведеного можна зробити висновок про те, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій в період з 01.01.2013 по 29.11.2016 між ТОВ «ТЕП «Вертикаль» та ТОВ «Фан-Трейд», ТОВ «Спецпроект-Інвест Лтд» щодо придбання транспортно-експедиційних послуг - відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у ТОВ «ТЕП «Вертикаль» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Окрім того, до матеріалів кримінального провадження від 29.12.2016 № 0003851 додано протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 24.02.2017, який надав пояснення:

«…Про те, що я є засновником та директором ТОВ «Фан-Трейд», я дізнався від працівників податкової міліції. Також хочу додати, що мені невідома адреса реєстрації ТОВ «Фан-Трейд» (код 33337263), податкова інспекція, в якій дане підприємство перебуває на обліку, а також невідомо, яку фінансово-господарську діяльність здійснює вищевказане підприємство.

Фактично, я не маю жодного відношення до здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Фан-Трейд» (код 33337263).

З приводу взаємовідносин із контрагентами, а саме: ТОВ «ТЕП «Вертикаль» (код 40001366) я нічого не знаю, директора даного підприємства я не знаю та ніколи не бачив, договорів не підписував…»

Оскільки первинні документи - договори, податкові накладні, акти прийому-передачі підписані зі сторони ТОВ «Фан-Трейд», директором - ОСОБА_4, тобто не уповноваженою на те особою, а відтак, дані відображені в цих податкових накладних не можуть приймати участі у податковому обліку, і як наслідок надавати право на формування податкового кредиту, оскільки вони є такими, що складені з порушенням ст. 201 Податкового кодексу України.

Так, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26 квітня 2016 року у справі № К/800/48948/14 (№ 810/5891/13), зазначив наступне:

«Господарські операції для визначення податкового кредиту та валових витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Суди встановили, що ОСОБА_4, який є директором, головним бухгалтером та засновником ТОВ „Асгільдія", не має відношення до здійснення діяльності цього товариства, Товариство було утворено не з метою здійснення господарської діяльності, виконанням робіт чи наданням послуг, як передбачено статутом створеного ним підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених слідством осіб.

Також судами враховано, що у провадженні слідчого відділення податкової міліції ДПІ у Подільському районі м. Києва знаходиться кримінальна справа № 77-00186, порушена за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_5 за створення/придбання з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ „ПМК 555" та інших.

У цьому випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Таким чином, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 1 грудня 2015 року справа № 21-3788а15.»

Також, у постановах Верховного Суду України від 17.11.2015 справа № 2а/3264/11/1070, від 12.09.2017 справа № 826/10933/14 було викладено правову позицію, згідно якої первинні документи, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими і підписаними звітними документами, що посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При цьому також наведений наступний висновок: «статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами».

Отже, сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Наведені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази, суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції з постачання товару фактично не мали реального характеру, замовлення та виконання робіт оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними договорами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 встановлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 77, 139, 143, 243-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (04073, м. Київ, проспект Московський (Степана Бандери), буд. 9-В, ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 квітня 2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа