Справа № 807/44/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2018 року м. Ужгород№ 807/44/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі: Цапфел Е.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,- представник ОСОБА_2

відповідача: Мукачівський прикордонний загін в особі інспектора прикордонної служби ВПС "Вилок" старшого прапорщика ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС "Вилок" старшого прапорщика ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та рішення про відмову громадянину України у перетині кордону-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС "Вилок" старшого прапорщика ОСОБА_3, яким просить: визнати протиправним та скасувати рішення від 11 січня 2018 року інспектора прикордонної служби ВПС "Вилок" Мукачівського прикордонного загону про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

1. Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 січня 2018 року Інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Вилок» Мукачівського прикордонного загону щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 170541 за ч.1 ст.204-1 КУпАП та прийнято Рішення, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено в перетині державного кордону України як громадянину України, на підставі документу, що посвідчує перебування ОСОБА_1 у громадянстві іншої держави та на підставі ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в"їзду в Україну громадян України». Позивач вважає, що зазначене рішення є безпідставним, необґрунтованим та незаконним. А відтак просить суд задовольнити його позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні 05 березня 2018 року відповідачем було надано суду відзив на адміністративний позов, де зокрема, зазначає, що позовні вимоги позивача не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню. Дії інспектора прикордонної служби Мукачівського прикордонного загону інспектора Шелевей А.В. щодо винесення рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину, який досяг 16-річного віку є такими, що відповідають нормам Закону України «Про прикордонний контроль», Положенню про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.09.2008 N 810 «Про затвердження Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції 7 листопада 2008 р. за N 1086/15777 , Конституції України та ЗУ «Про Державну прикордонну службу України». Рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Окрім того, зазначає, що Позивач бажання щодо отримання роз'яснень про обмеження його виїзду за кордон не висловлював. З урахуванням зазначеного вище, зазначив, що ОСОБА_3, не вчинив жодних дій відносно громадянина України ОСОБА_1 щодо заборони виїзду з України, рішення з цього приводу не приймав. Відповідно, в межах повноважень та у спосіб встановлений чинним законодавством виконав доручення правоохоронного органу відносно громадянина України ОСОБА_1, а саме прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину, який досяг 16-річного віку ОСОБА_1 У звязку із наявністю у базі даних Державної прикордонної служби України відомостей. В іншому випадку мало б місце умисне невиконання ОСОБА_3, доручення правоохоронного органу, тобто своїми діями він вчинив би правопорушення пов'язане з порушенням правил несення прикордонної служби, відповідальність за яке встановлена законом. Враховуючи вищезазначене, просив суд у задоволенні адміністративного позову повністю відмовити.

13 березня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, де зазначено, що у відзиві відповідача міститься посилання про обмеження позивачу виїзду з України. у тому числі, згідно із дорученням правоохоронних органів. Однак, станом на 11 січня 2018 року позивач не був підозрюваним обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, а так само не був засудженим вироком суду. Будь-який запобіжний захід відносно нього не обирався. Також зауважено, що жодна з наведених у ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в"їзду в Україну громадян України» підстав, не встановлена і наведена у відзиві на позов на рішення, яким особі відмовлено у перетинанні державне кордону. Враховуючи обставини та докази, якими обґрунтовано позов, просить задовольнити позовні вимоги.

18 квітня 2018 року від відповідача надійшли до суду додаткові пояснення на даний адміністративний позов, відповідно до яких вказує, що позовні вимоги позивача не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню. Зокрема зазначив, що рішення про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_1 винесено 11 січня 2018 року, у зв'язку із тим, що він на паспортний контроль подав паспорт громадянина ОСОБА_4 для виїзду за кордон, який Україною (країною його походження та постійного місця проживання) не міг бути виданий на законних підставах. Окрім того, відносно позивача було внесено два доручення уповноважених державних органів за індексами «І» та «В». Звертає увагу суду, що законодавством чітко передбачений алгоритм його дій при виявлені в пункті пропуску осіб, відносно яких наявні доручення уповноважених державних органів та відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України він їх повинен неухильно дотримуватись. Провівши поглиблену перевірки паспорту та інших документів з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі; опитування особи з урахуванням аналізу та оцінки ризиків, і також те, що ОСОБА_1 являється громадянином України, було встановлено, що він надав відносно себе недостовірну інформацію, у тому числі паспорт громадянина ОСОБА_4 для виїзду за кордон. Отже, в ситуації, що склалася під час перетину державного кордону позивачем. відповідач прийшов до висновку, що ОСОБА_1 намагається переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ухиляється від відбуття кримінального покарання. Окрім того, зауважив, що позивач, 11 січня 2018 року о 20 годині 24 хвилин виїхав за межі території України та повернувся на територію України о 23 годині 16 хвилин цього ж дня . Відтак Рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 11 січня 2018 року відносно громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не було перешкодою при перетині державного кордону о 20 годині 24 хвилин 11 січня 2018 року та в подальшому ніяким чином не впливає на його права. На підставі вищенаведеного просив суд у задоволенні адміністративного позову повністю відмовити.

2. Обставини , встановлені судом.

Встановлено, що 02.01.2018 року, ОСОБА_1 в'їхав в Україну та подав органу ДПС України паспорт громадянина ОСОБА_4 для закордонних поїздок серії ВН 3101769, виданий 09.12.2015 року з терміном дії до 09 грудня 2020 року. При поверненні з України на територію ОСОБА_4 11 січня 2018 року, ОСОБА_1 після проходження митного контролю при проходженні прикордонного контролю подав інспектору прикордонної служби ВПС «Вилок» той же паспорт громадянина ОСОБА_4 для закордонних поїздок, на підставі якого він в"їхав до країни.

11.01.2018 року Інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Вилок» Мукачівського прикордонного загону ОСОБА_3, у пункті пропуску «Вилок», щодо ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 170541 за ч.і ст.204-1 КУпАП.

Також 11 січня 2018 року Інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Вилок» Мукачівського прикордонного загону ОСОБА_3В прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, в якому було зазначене наступне:

-на підставі ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в"їзду в Україну громадян України» ОСОБА_1 перебуває у правових відносинах з державою Україною як її громадянин і відповідно до Закону України «Про громадянство України» він визнається лише громадянином України.

- у графі "документ, що посвідчує особу" відповідач вказав "Форма № 1 видана Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області .

Постановою Виноградівського районного суду від 15 січня 2018 року провадження у адміністративній справі № 299/39/18 за ч.1 ст.204-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю події і складу правопорушення та встановлено, що твердження про те, що останній 11 січня 2018 року намагався перетнути кордон за відсутності належних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи, оскільки ОСОБА_1 , маючи намір виїхати з України подав документи , які надають право виїзду з України . рівно як і вїзду в Україну: закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4. ( а.с.11-12).

Згідно листа Виноградівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області № 26/181 від 02.02.2018 року копія заяви про видачу паспорта громадянина України (так звана "форма 1") ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу Державної прикордонної служби України чи на адресу Мукачівського прикордонного загону не направлялася.

Відповідно до наданої суду інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України № 0.14-3445/0/6/-18 від 10.04.2018 року на виконанні в Державній прикордонній службі України не перебувають доручення уповноважених державних органів відносно громадянина України ОСОБА_1. Згідно наданого витягу з бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України " позивач перетинав державний кордон України як на підставі паспорта громадянин України ( а.с. 82-84).

Відповідачем зазначається, що 11 січня 2018 року під час перетину державного кордону позивачем, у прикордонного наряду «Перевірка документів» під час занесення до Бази даних відбулося спрацювання бази «Доручення уповноважених державних органів» за двома індексами: «І» та «В», а тому відповідач діяв відповідно до наданих повноважень і зобовязаний був винести рішення, яке є предметом оскарження.

Однак суд критично ставиться до вищенаведеного, оскільки, листом адміністрації Державної прикордонної служби, повідомлено, що під час перевірки інформації щодо можливої протиправної діяльності на державному кордоні України на запит оперативно-розшукового підрозділу Державної прикордонної служби України від Головного управління ДМС у Закарпатській області, відповідно до статті 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у межах повноважень, передбачених пунктом 31 статті 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», отримано копію картки форми № 1, виданої Виноградівським РВ УМВС України у Закарпатській області щодо громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено, що на виконанні в Державній прикордонній службі України не перебувають доручення уповноважених державних органів відносно громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81-82).

Також щодо посилання про обмеження позивачу виїзду з України у тому числі згідно із дорученням правоохоронних органів суд констатує ,що, станом на 11 січня 2018 року позивач не був підозрюваним обвинуваченим у будь-якому кримінальному провадженні, а так само не був засудженим вироком суду. Будь-який запобіжний захід відносно нього не обирався.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю,- до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

2) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

3) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

4) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань;

5) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль" визначено порядок відмови у перетинанні державного кордону іноземцям, особам без громадянства та громадянам України .

А саме, зокрема у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ( 3857-12 ) відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

2. Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону. 3. Особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.

Наказом Державної прикордонної Служби України №967 від 17.12.2010 року ( зареєстрованого в Мінюсті 12.01.2011 року) встановлена форма Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

В даній формі чітко визначено які дані повинні бути внесені у відповідні графі. Зокрема,

"у зв'язку з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", у тому числі у зв'язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу рішенням (посилання на рішення суду або прокурора) тимчасово обмежено у праві виїзду з України, або відповідно до статті 20 Закону України "Про державну прикордонну службу України" відсутні дійсні документи на право перетинання державного кордону. Інформацію про підстави внесення Вас до цієї бази даних Ви можете отримати у розпорядника інформації, що знаходиться .......".

Рішення , яке є предметом оскарження не відповідає вищевказаним вимогам, так як не містить всіх даних , які зазначені у встановленій Наказом формі. Всупереч ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" , яка містить вичерпний перелік підстав, коли право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено . Такої підстави. яку зазначив відповідач, а саме: " відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України " у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України " - не передбачено.

Відповідно Розділу IV ЗУ «Про громадянство», до державних органів, які беруть участь у вирішені питань громадянства належать:- Президент України;- Комісія при Президентові України з питань громадянства;-Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства;- Міністерство закордонних справ України, дипломатичних представництв та консульських установ України.

Вищезазначений перелік державних органів є вичерпний.

Щодо позивача 11січня 2018 року був складений адмінпротокол за ст. 204-1 ч. 1 КпАП України, тобто за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України, тобто : перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

У посадовій Інструкції інспектора прикордонної служби 1 категорії, яку надав відповідач та згідно якої виконує свої обовязки (а.с. 72) зазначено, що він зобовязаний знати і правильно застосовувати норми міжнародних договорів з прикордонних питань, законодавство України, нормативно-правові акти та акти організаційно-розпорядчого характеру Мінстерства внутрішніх справ України, Держприкордонслужби з питань організації оперативно-службової діяльності.

Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України" ( із змінами)

Ці Правила визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

п. 2. Правил встановлює, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну:

1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

У п.15. Правил зазначено, що : на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетині державного кордону, про що виносить обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причин відмови, один примірник якого видається громадянинові.

Виходячи вищевикладеного, Інспектор прикордонної служби відділу прикордонної служби «Вилок» Мукачівського прикордонного загону ОСОБА_3 11 січня 2018 року виконуючи свої повноваження та посадові обовязки за відсутність у позивача пункті пропуску "Вилок" через державний кордон України відповідного документу, тобто паспорту громадянина України склав адмінпротокол за ст. 204-1 ч. 1 КпАП України, тобто за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

У формі Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, затвердженій Наказом Державної прикордонної Служби України №967 від 17.12.2010 року передбачена графа " паспортний документ: серія, № ... , де відповідач всупереч даним вимогам вказав :." Форма № 1

Тобто , Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку може бути постановлено відносно громадянина України , який предявив паспорт громадянина України та з підстав, вичерпний перелік яких вказаний у статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Вищевказані обставини, встановлені судом та аналіз законодавства, яке регулює спірні правовідносини спростовує аргументи відповідача щодо правомірності його рішення з мотивів , на які він посилався при його винесенні.

Суд на підставі вищевикладеного прийшов до висновку, що відповідач, після предявлення йому позивачем паспорту громадянина ОСОБА_4 виніс оскаржуване рішення, яке не відповідає вимогам:

- ст.14 Закону України "Про прикордонний контроль",

-ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України",

- змісту та формі Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку Наказ Державної прикордонної Служби України №967 від 17.12.2010 року ( зареєстрованого в Мінюсті 12.01.2011 року)

- п. 15 Правила перетинання державного кордону громадянами України", затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 ..

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

В даному випадку безпідставне винесення оскаржуваного рішення має вплив на права, свободи та інтереси ОСОБА_1, а також є порушенням статті 33 Конституції України, якою проголошено , що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Конституція України має найвищу юридичну силу та її норми є нормами прямої дії.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, оскаржуване рішення про відмову у перетинанні державного кордону є безпідставним та незаконним, а тому підлягає скасуванню, оскільки, його прийняття відбулося за умов відсутності підстав передбачених чинним законодавством України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що не відповідають положенням Конституції та законам України та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Керуючись статтями 243- 246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Мукачівського прикордонного загону в особі інспектора прикордонної служби ВПС "Вилок" старшого прапорщика ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та рішення про відмову громадянину України у перетині кордону - задовольнити повністю.

Рішення від 11 січня 2018 року інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби "Вилок" Мукачівського прикордонного загону старшого прапорщика ОСОБА_3 - визнати протиправним та скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адміністративний суд о Львівського апеляційного адміністративного суду.

СуддяОСОБА_5

Повний текст виготовлено та підписано 08 травня 2018 року