Справа № 352/2113/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1961/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, прийняту 13 лютого 2018 року у порядку письмового провадження суддею Гургулою В.Б. у м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 388234 від 8 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) у звязку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року у справі № 352/2113/17 позов було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову від 8 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектора роти № 2 УПП у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення.

У апеляційній скарзі відповідач просила зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відеозаписом з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення підтверджується факт скоєння позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою. Судом першої інстанції прийнято в якості доказу покази позивача без всебічного та обєктивного дослідження обставин справи, а тому оскаржуване рішення суду вважає незаконним.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

При задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що у діях позивача, які працівниками поліції було кваліфіковано за частиною 1 статті 126 КУпАП, відсутній склад адміністративного правопорушення через відсутність обєктивної сторони вказаного складу адміністративного правопорушення. Винних дій позивач не вчиняв, оскільки факт неподання показника повороту при здійсненні маневру, а також керування автомобілем без посвідчення водія в певному місці, часі, тощо працівники поліції не підтвердили належними доказами.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно частин 1 та 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на час звернення ОСОБА_3 із даним адміністративним позовом, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення позивач отримав 10 листопада 2017 року (а.с. 4; звіт про відстеження поштового відправлення). При цьому адміністративний позов ОСОБА_3 подано до суду першої інстанції лише 21 листопада 2017 року, тобто з пропуском передбаченого законом строку. При цьому позивачем клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду не заявлялося і будь-яких поважних причин його пропуску не наведено.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції на час вирішення адміністративного спору встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною 1 статті 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору неповно зясував дійсні обставини справи, оскільки невірно зазначив прізвище відповідача та дату прийняття оскаржуваної постанови.

Підсумовуючи наведене, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, апеляційний суд дійшов переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням адміністративного позову без розгляду.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 272, 308, 311, 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2018 року у справі № 352/2113/17 та залишити позов ОСОБА_3 без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її складення повного судового рішення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді С.П.Нос

ОСОБА_5

Постанова у повному обсязі складена 7 травня 2017 року.