Справа № 810/1694/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 травня 2018 року м. Київ 810/1694/18

Суддя Київського адміністративного суду Панченко Н. Д., розглянувши позовну заяву Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до Головного територіального управління юстиції у Київській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Євка В.В., Центру надання адміністративних послуг Києво-Святошинської районної державної адміністрації, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро 2000» про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Євка В.В., третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро 2000», у якому позивач просить:

- визнати неправомірними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Євро 2000» відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0007, площею 10,2516 га, що розташована за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20483858 від 02.04.2015;

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 9275350 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди за ТОВ «Євро 2000» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0007, площею 10,2516 га, що розташована за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська.

У зв'язку з невідповідністю поданої позовної заяви вимогам процесуального законодавства, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 позовна заява залишена без руху.

У вказаній ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду, зокрема, письмових пояснень та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом у шестимісячний строк з моменту, коли позивачеві стало (мало бути) відомо про порушення його прав.

На виконання вимог вказаної ухвали 27.04.2018 до суду надійшов уточнений адміністративний позов, з приводу якого суд зазначає наступне.

Як вбачається з уточненої позовної заяви, позивачем оспорюються дії державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, що виразились у прийнятті рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Євро 2000» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0007 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 20483858 від 02.04.2015.

При цьому, з позовною заявою про визнання вказаних дій та рішення протиправними позивач до суду звернувся лише 02.04.2018, тобто через три роки.

У первісному адміністративному позові та в уточненій позовній заяві, що надійшла на виконання ухвали суду від 11.04.2018, позивач не називає конкретної дати, з якою пов'язує момент, коли йому стало відомо про порушення своїх прав оспорюваним рішенням та діями.

У свою чергу, судом зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів з'ясовано, що підставою для прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 20483858 від 02.04.2015 був договір оренди від 21.06.2007, укладений між Вишневою міською радою, як орендодавцем, та ТОВ «Євро 2000», як орендарем, у порядку та на умовах якого орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 10,2516 га, що розташована за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська.

Таким чином, з доданих до позовної заяви матеріалів слідує, що позивач у справі є стороною договору оренди (орендодавцем), на підставі якого третя особа здійснила оспорювану державну реєстрацію права оренди.

У контексті викладеного суд зазначає, що статтею 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди від 21.06.2007) передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Статтею 18 цього ж Закону передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням вимог вказаних статей та беручи до уваги, що позивач є стороною договору оренди, суд дійшов висновку, що позивачеві з моменту укладення договору оренди від 21.06.2007 мало б бути відомо про виникнення у ТОВ «Євро 2000» речового права (права оренди) щодо вказаної земельної ділянки і про наявність у ТОВ «Євро 2000» обов'язку здійснити державну реєстрацію договору оренди від 21.06.2007, як умови використання вказаної земельної ділянки

У позовній заяві позивач зазначає, що не знав про передачу зазначеної земельної ділянки в оренду ТОВ «Євро 2000», позаяк рішення Вишневої міської ради, прийняті у 2007 році, були передані на зберігання до Архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

При цьому, на запит Вишневої міської ради від 23.05.2017 №3/02-1324 щодо надання копії рішення Вишневої міської ради від 29.05.2007 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокове користування ТОВ «Євро 2000» Києво-Святошинська районна державна адміністрація повідомила, що відповідні матеріали вилучені на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2016.

Разом з цим, судом встановлено, що Києво-Святошинським районним судом Київської області розглядалась адміністративна справа №369/9677/16, у рамках якої Києво-Святошинським районним судом Київської області надавалась оцінка правомірності рішенню 15-ої сесії 5-го скликання Вишневої міської ради від 29.05.2007 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокове користування ТОВ «Євро 2000» для будівництва»; договору оренди земельної ділянки від 21.06.2007; державній реєстрації договору оренди земельної ділянки від 21.06.2007.

Вишнева міська рада у зазначеній справі мала процесуальний статус відповідача та приймала участь у справі через свого представника.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.01.2017 у справі 369/9677/16 у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення 15-ої сесії 5-го скликання Вишневої міської ради від 29.05.2007 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокове користування ТОВ «Євро 2000» для будівництва»; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.06.2007 та скасування його державної реєстрації відмовлено у повному обсязі.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеного рішення, у матеріалах цивільної справи була наявна копія рішення 15-ої сесії 5-го скликання Вишневої міської ради від 29.05.2007 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокове користування ТОВ «Євро 2000» для будівництва» з відповідними додатками і позивач, як учасник вказаної справи, не був позбавлений можливості ознайомлення з її матеріалами.

Беручи до уваги викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачеві мало бути відомо про наявність оспорюваної державної реєстрації, її підстав принаймні з січня 2017 року.

У той же час, будь-яких доказів чи переконливих пояснень щодо існування причин, що об'єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до адміністративного суду з цим позовом з січня 2017 року, позовна заява не містить

Натомість посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Пономарьов проти України», Bellet v. France, Іліан проти Туреччини, позивач просить визнати поважними причини пропуску звернення до суду з метою недопущення обмеження права на судовий захист.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992)

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

Суд зазначає, що до таких легітимних обмежень права на суд, складовою якого є право на доступ до суду, відноситься, зокрема, сплив строку позовної давності (рішення від 22.10.1996 у справі «Stabbings and оthers v. United Kingdom»).

Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поновлення процесуального строку без об'єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішенні «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча саме національним судам, перш за все, належить приймати рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги, що передача рішень Вишневої міської ради до Архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації, в тому числі без зазначення конкретної дати такої передачі і надання відповідних доказів на підтвердження даної обставини, на переконання суду, не є поважною причиною, що перешкоджала позивачеві своєчасному зверненню до суду; позивач був обізнаний про наявність такого рішення в межах провадження у справі 369/9677/16; позивач не навів інших доказів, які б свідчили про існування обставин, що об'єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, зокрема, із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з наданням відповідних доказів.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області до Головного територіального управління юстиції у Київській області, державного реєстратора Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Євка В.В., третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро 2000» про визнання протиправними дій та скасування рішення - повернути позивачеві.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві за адресою, яка зазначена у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.