Справа № 591/942/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 591/942/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.03.2018, суддя Бурда Б.В., м. Суми, Сумська область, повний текст складено 07.03.18 по справі № 591/942/18

за позовом ОСОБА_2

до Головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_1

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до Головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_1, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_1 від 12.02.2018 р. № 19 та закрити провадження у справі.

В обгрунтування позову зазначив, що 12.02.2018 року постановою відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст 96-1 КпАП України за здійснення авторського нагляду з порушенням законодавства за відсутності належного контролю дотримання затверджених Замовником проектних рішень, а саме: арк. 2 розріз 1-1 стадія РП, пояснювальна записка, шифр 37-ПЗК, розробленого ГІП ОСОБА_2, передбачена конструкція дорожнього одягу з облаштуванням тротуарів шириною 1,5 м., фактично в порушення проектних рішень облаштовано тротуар шириною 1,7 м., а також реконструкція виконувалася без належного виконання геодезичних робіт, що не надає можливість виконання будівельних робіт у відповідності про проектних рішень, чим порушено п. 8.3, п. 8.4.3.5, п. 8.5 ДБН А .3.1-5:2016 «організація будівельного виробництва», п. 2, п. 4, 5 «Порядку здійснення авторського нагляду". Зазначив, що ним ніяких порушень не допускалося. Окрім того, його було притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами строків визначених законом, а справу у супереч вимогам закону було розглянуто у його відсутність.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.03.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, а саме: Закону України "Про архітектурну діяльність", Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553, ст.ст. 38 КУпАП, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.02.2018 року Головним інспектором будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_1 за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 02.02.2018 року та акту перевірки від 13.12.2017 року було прийняте рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 6 ст. 96-1 КпАП України з накладенням штрафу.

Зі змісту постанови від 12.02.2018 року вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення: за здійснення авторського нагляду з порушенням законодавства за відсутності належного контролю дотримання затверджених Замовником проектних рішень, а саме: арк. 2 розріз 1-1 стадія РП, пояснювальна записка, шифр 37-ПЗК, розробленого ГІП ОСОБА_2, передбачена конструкція дорожнього одягу з облаштуванням тротуарів шириною 1,5 м., фактично в порушення проектних рішень облаштовано тротуар шириною 1,7 м., а також реконструкція виконувалася без належного виконання геодезичних робіт, що не надає можливість виконання будівельних робіт у відповідності про проектних рішень, чим порушено п. 8.3, п. 8.4.3.5, п. 8.5 ДБН А .3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», п. 2, п. 4, 5 «Порядку здійснення авторського нагляду.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності його дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення та наявності доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 96-1 КпАП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Так, за приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що обтяжують чи пом'якшують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з тексту постанови у засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач участі не брав.

З клопотання (а.с. 13) вбачається, що позивачем 12.02.2018 року подане клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою.

Факт хвороби позивача та поважності його не прибуття на розгляд справи підтверджується копією лікарняного листа.

Таким чином колегія суддів зазначає, що відповідачем, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті оскаржуваної постанови, були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КупАП.

Крім того, колегія суддів зазначає, що договором на виконання авторського нагляду визначено строк його дії до 31.12.2016 року, а отже усі виявлені відповідачем порушені, якщо й мали місце, то були допущені до 31.12.2016 року. Вказані порушення не є триваючими, оскільки припинилися щонайменше 31.12.2016 року.

Відповідно до положень ст.38 КпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Отже, на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплинув встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що дане адміністративне правопорушення відноситься до категорії триваючого правопорушення, до якого не підлягають застосуванню строки, встановлені ст. 38 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю.

Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Проаналізувавши обставини справи та суть правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до зазначених правовідносин застосовується двомісячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час винесення оскаржуваної постанови не було підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у звязку зі спливом двомісячного строку для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, в супереч зазначеній нормі КАС України, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності його дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення та наявності доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 96-1 КпАП України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 6 ст. 96-1 КпАП України є незаконною, а отже такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Таким чином, позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.03.2018 р. по справі № 591/942/18 року прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07.03.2018 по справі № 591/942/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 07.05.2018.