Справа № 391/279/18
Суддя: Мумига І. М.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/279/18
Провадження № 2-а/391/9/18
У Х В А Л А

04.05.2018 р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача управління патрульної поліції Кіровоградської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивачем подано заяву в якій він просив суд поновити строк на звернення до адміністративного суду з позовом, вказуючи, що він був пропущений з поважних причин, оскільки відсутні належні докази того, що ним було отримано власноруч оскаржувану постанову у встановлені чином законодавством строки.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст.8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст.2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.97 №475/97-ВР.

За змістом п.1 ст.6 конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України", Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк на оскарження постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, тому вважає можливим поновити йому пропущений строк на звернення до адміністративного суду із позовом.

Керуючись ч. 1 ст. 121 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Мумига