Справа № 9901/546/18
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 травня 2018 року

Київ

справа №9901/546/18

адміністративне провадження №П/9901/546/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з вказаною позовною заявою, у якій просив: скасувати рішення Вищої ради юстиції від 12.11.2013 №1212/0/15-3 про затвердження результатів перевірки стосовно суддів Верховного Суду України В.Ф. Школярова та О.А. Коротких; передати справу на розгляд до Вищої ради правосуддя, для відкриття провадження по притягненню до дисциплінарної відповідальності колишніх суддів Верховного Суду України: О.С. Федченка, О.А. Коротких, В.Ф. Школярова.

Проте, у відкритті провадження у справі за позовною заявою слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно із частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Згідно із частиною 4 статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, зокрема, справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя (правонаступник Вищої ради юстиції) й особливості розгляду цієї категорії спорів визначено у статті 266 КАС України.

Статтею 1 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) громадянам України надано право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних, особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Порядок розгляду таких звернень урегульовано статтями 14- 16 цього Закону.

З урахуванням наведеного громадяни України мають право звертатися до органів суддівського самоврядування та їх уповноважених осіб із повідомленнями, пропозиціями та заявами з питань внутрішньої діяльності судів, що безпосередньо не пов'язані зі здійсненням правосуддя. До таких звернень належать і заяви та повідомлення, які містять відомості про наявність у діянні судді ознак дисциплінарного проступку або порушення ним присяги. Бездіяльність цих органів та уповноважених осіб щодо розгляду зазначених звернень і щодо повідомлення громадян про його результати може бути предметом адміністративного позову.

Згідно зі статтею 113 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», чинного на час постановлення Вищою радою юстицією оскаржуваної ухвали (далі - Закон № 2453-VI), для вирішення питань внутрішньої діяльності судів в Україні діє суддівське самоврядування - самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями. До питань внутрішньої діяльності судів належать питання організаційного забезпечення судів та діяльності суддів, соціальний захист суддів та їхніх сімей, а також інші питання, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя.

Таким чином, органам суддівського самоврядування, уповноваженим особам цих органів делеговані певні управлінські повноваження, які безпосередньо не пов'язані зі здійсненням правосуддя.

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді у 2013 році, був врегульований чинними пунктами 3 частини першої статті 131 Конституції України, статтями 83- 89, 113, 114 Закону № 2453-VI, статтями 3, 37- 44 Закону України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції» (далі - Закон №22/98-ВР).

Так, статтею 83 Закону № 2453-VI було передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 84 зазначеного Закону дисциплінарне провадження щодо судді - це процедура розгляду органом, визначеним законом, звернення, в якому містяться відомості про порушення суддею вимог щодо його статусу, посадових обов'язків чи присяги судді. Право на звернення зі скаргою (заявою) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, має кожен, кому відомі такі факти.

Водночас спеціальний порядок дисциплінарного провадження щодо суддів має забезпечувати їх незалежність від незаконного стороннього впливу.

У відповідності до приписів пункту 2 статті 85 Закону № 2453-VI дисциплінарне провадження щодо суддів Верховного Суду України могла здійснювати Вища рада юстиції.

За приписами статей 37-44 Закону №22/98-ВР Вища рада юстиції могла притягнути до дисциплінарної відповідальності Голову, заступників Голови та суддів Верховного Суду України, Голову і заступників Голови та суддів вищих спеціалізованих судів з підстав, передбачених у пункті 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України та Законом України «Про статус суддів» .

Підставою для відкриття дисциплінарного провадження могли бути подання народного депутата України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або члена Вищої ради юстиції за результатами перевірки повідомлень (стаття 38 Закону №22/98-ВР).

Згідно із положеннями статті 39 названого Закону Дисциплінарне провадження включало такі стадії:

1) перевірка даних про дисциплінарний проступок;

2) відкриття дисциплінарного провадження;

3) розгляд дисциплінарної справи;

4) прийняття рішення.

За наслідками перевірки складався висновок з викладенням фактів і обставин, виявлених під час перевірки, і пропозицій.

В свою чергу згідно із приписами Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого її рішенням від 04.10.2010 № 791/0/15 (в редакції рішення Вищої ради юстиції від 22.10.2013 № 1145/0/15), якщо за наслідками проведеної перевірки член Ради дійшов висновку, що відсутні підстави для внесення подання про порушення дисциплінарного провадження, на засіданні Ради розглядаються матеріали перевірки, заслуховуються мотиви відмови членів Ради внести подання про порушення дисциплінарного провадження та виноситься ухвала про затвердження результатів перевірки.

Таким чином, на відміну від реалізації особою своїх прав у відносинах, врегульованих Законом № 393/96-ВР, порушення адміністративної справи має передумовою обставини, визначені, зокрема, частиною першою статті 5 КАС України. Право на оскарження ухвали ВРЮ (правонаступником якого є Вища рада правосуддя), що здійснює дисциплінарне провадження, мають лише суб'єкти останнього в порядку, передбаченому законом. Громадяни, які не є суб'єктами дисциплінарного провадження щодо суддів, не мають права оскаржувати рішення визначених законом органів (в цьому випадку ВРЮ) за результатами такого провадження.

Таку правову позицію колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України висловила, зокрема, у справах № 21-901во08 та № 21-211а14.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Втім, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства», слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, а тому неможливо зазначити суд, до юрисдикції якого мав би належати розгляд цієї справи.

Наведене узгоджується й з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 березня 2018 року у справі №9901/374/18 (П/9901/374/18), провадження №11-93заі18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі за заявленим позовом, а тому у його відкритті слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Керуючись статтями 22, 170, 248, 266 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення.

...........................

В.П. Юрченко,

Суддя Верховного Суду