Справа № 815/5025/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5025/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г. Час і місце ухвалення: 06.11.2017р., м.Одеса

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКОМ БУД» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці ДФС, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 10.10.2017р., просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2017/110627/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110629/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110633/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110632/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110634/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110635/2 від 25.09.2017, №UA125110/2017/110636/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110638/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110637/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110639/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110642/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110640/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110643/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110644/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110647/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110646/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110648/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110650/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110649/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110651/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110652/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110653/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110655/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110654/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110656/2 від 29.09.2017, №UA125110/2017/110657/2 від 03.10.2017, №UA125110/2017/110658/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110659/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110662/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110666/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110660/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110665/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110664/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110661/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110663/2 від 05.10.2017;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2017/00766 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00768 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00772 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00771 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00773 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00774 від 25.09.2017, №UA125110/2017/00775 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00777 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00776 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00778 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00780 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00781 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00782 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00783 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00786 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00785 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00787 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00788 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00789 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00790 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00791 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00792 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00794 від 28.09.2017, №UA125110/2017/00793 від 28.09.2017, №UA125110/2017/00796 від 29.09.2017, №UA125110/2017/00797 від 03.10.2017, №UA125110/2017/00798 від 04.10.2017, №UA125110/2017/00799 від 04.10.2017, №UA125110/2017/00803 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00806 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00801 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00805 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00804 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00802 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00807 від 05.10.2017.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Київська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з не повним з'ясуванням судом обставин справи, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що виявлені Митницею розбіжності в умовах оплати партії товару не є ціноутворюючим фактором та не можуть свідчити про заниження митної вартості, є таким, що зроблено з порушенням ч.2 ст.52, ч.3 ст.53 Митного кодексу України, оскільки контроль правильності визначення митної вартості передбачає надання не просто відомостей про митну вартість та її розмір, а й відомостей, які є повними, об'єктивними, достовірними та документально підтвердженими.

Також, апелянт посилається на те, що подання страхових документів та документів, що підтверджують вартість страхування, є обов'язковим в усіх випадках здійснення страхування в силу п.8 ч.2 ст.53 МК України, так як умовами поставки передбачено, що таке страхування здійснюється на користь покупця. Позивачем не надано до митного оформлення документів, що містять вартість страхування.

Зазначає апелянт і про те, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено для посадових осіб Митниці обов'язку деталізувати та конкретизувати кожну з вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів причин його прийняття, як і не визначено обсягу інформації, що має бути визначена у відповідному рішенні.

ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Товариство зазначає, що посилання митного органу на ненадання декларантом при митному оформленні товарів платіжних доручень є безпідставними, оскільки у поданих до митного оформлення інвойсах не зазначено про здійснення передплати за товар, що свідчить про те, що передплата за товар не здійснювалася. Зі змісту ст.53 МК України слідує, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися лише у випадку, якщо товар оплачено. Не обумовлення строків поставки товару безпосередньо ціни товару та інших складових митної вартості не стосуються. Щодо посилання апелянта на ненадання декларантом документів щодо страхування товару, то ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» зазначило, що по всіх деклараціях поставка товару здійснювалася на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт»), згідно яких обов'язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов'язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, покладено на продавця, тоді як страховий поліс не відноситься до документів, які продавець має передати покупцю разом з товаром.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.08.2017р. між компанією «INFORT TRADE LTD», ОАЕ, як Продавцем, та ТОВ «ТРАНСКОМ БУД», як Покупцем, укладено контракт на поставку товарів №01, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених вказаним договором Продавець зобов'язується продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов'язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід'ємну частину цього договору. Ціна на товари, їх кількість та асортимент, що поставляються за цим Договором, зазначені у інвойсах на кожну окрему поставку. Загальна сума контракту складається з сум інвойсів. (п.1.1, п.2 Договору) (т.І а.с.33-38)

З метою митного оформлення товарів, поставлених на митну територію України за вказаним зовнішньоекономічним договором, ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» подало до Київської митниці ДФС України електронні митні декларації:

- від 23.09.2017р. №UA125110/2017/417057 (відправник та виробник Wenzhou OU QI Shoes Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 23.09.2017р. №UA125110/2017/417056 (відправник та виробник Shanghai Dafeimei International Logistics Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 23.09.2017р. №UA125110/2017/417061 (відправник та виробник ERA International Trading Co Limited) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 23.09.2017р. №UA125110/2017/417062 (відправник та виробник Ningbo Songshan Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 23.09.2017р. №UA125110/2017/417063 (відправник та виробник ERA International Trading Co Limited) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 25.09.2017р. №UA125110/2017/417090 (відправник та виробник Shanghai Dafeimei International Logistics Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 26.09.2017р. №UA125110/2017/417280 (відправник та виробник Wenzhou Ouxin Foreighn Trade Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 26.09.2017р. №UA125110/2017/417290 (відправник та виробник Qingtian Huitong Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 26.09.2017р. №UA125110/2017/417063 (відправник та виробник Zhejiang Zhongda Xinli Trading Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 26.09.2017р. №UA125110/2017/417287 (відправник та виробник Qingtian Zhihui Zhejiang Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 26.09.2017р. №UA125110/2017/417310 (відправник та виробник Wenzhou International Eco & Tec Co-Operation Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 26.09.2017р. №UA125110/2017/417307 (відправник та виробник Yiwu Chaoxun Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417379 (відправник та виробник Wenzhou Hanming Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417385 (відправник та виробник Zhejiang Zhongda Xinli Trading Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417388 (відправник та виробник Guangzhou Qinjing Import & Export Trade Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417391 (відправник та виробник Zhejiang Wogu Industrial Trading Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417399 (відправник та виробник Shenzhen City Jinmeilun Business Trade Co LTD) товар «рушники» та «покривала»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417400 (відправник та виробник Yiwu Chaoxun Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів», «іграшки м'яконабивні у вигляді істот»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417395 (відправник та виробник HK Yile Import & Export Limited) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417401 (відправник та виробник Wenzhou International Eco & Tec Co-Operation Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417406 (відправник та виробник Yiwu Chaoxun Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 27.09.2017р. №UA125110/2017/417407 (відправник та виробник Shenzhen Jinyukang Textile Co LTD) товар «рушники», «постільна білизна бавовняна» та «покривала»;

- від 28.09.2017р. №UA125110/2017/417462 (відправник та виробник Fujian Quanzhou Fengze Foreing Trade Co LTD) товар«взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 28.09.2017р. №UA125110/2017/417469 (відправник та виробник Guangzhou Textiles Holdings Limited) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 29.09.2017р. №UA125110/2017/417544 (відправник та виробник Fujian Quanzhou Fengze Foreing Trade Co LTD) товар«взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 03.10.2017р. №UA125110/2017/417758 (відправник та виробник ERA International Trading Co Limited) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 04.10.2017р. №UA125110/2017/417833 (відправник та виробник Wenzhou Hanming Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 04.10.2017р. №UA125110/2017/417836 (відправник та виробник ERA International Trading Co Limited) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417932 (відправник та виробник Taizhou Weifeng Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417947 (відправник та виробник Taizhou Jiamei Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417937 (відправник та виробник Yiwu Hengda Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417960 (відправник та виробник Yiwu Hengda Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417944 (відправник та виробник Guangzhou Yangtao Trading Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417954 (відправник та виробник Taizhou Weifeng Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів»;

- від 05.10.2017р. №UA125110/2017/417952 (відправник та виробник Taizhou Weifeng Import & Export Co LTD) товар «взуття на підошві та з верхом з полімерних матеріалів».

Країна виробництва всіх зазначених товарів CN (Китай).

Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо товарів, що імпортуються.

В підтвердження заявленої митної вартості товарів за ціною договору ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» до митного оформлення подало документи, перелік яких визначено ст.53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір №01 від 25.08.2017р., рахунки-фактури (інвойси), пакувальні листи, прайс-листи, коносаменти, міжнародні автомобільні накладні (CMR), акти фізичного огляду товарів та інші документи, зазначені в графі 44 митних декларацій.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Київською митницею ДФС не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів, у зв'язку з чим ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» направлено електронні повідомлення з вимогою протягом 10 календарних днів надати додаткові документи. Товариством витребуваних Митницею додаткових документів не надано.

Київською митницею ДФС відмовлено ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» у прийнятті вказаних митних декларацій шляхом оформлення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2017/00766 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00768 від 23.09.2017, № UA125110/2017/00772 від 23.09.2017, № UA125110/2017/00771 від 23.09.2017, № UA125110/2017/00773 від 23.09.2017, № UA125110/2017/00774 від 25.09.2017, №UA125110/2017/00775 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00777 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00776 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00778 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00780 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00781 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00782 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00783 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00786 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00785 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00787 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00788 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00789 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00790 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00791 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00792 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00794 від 28.09.2017, №UA125110/2017/00793 від 28.09.2017, №UA125110/2017/00796 від 29.09.2017, №UA125110/2017/00797 від 03.10.2017, №UA125110/2017/00798 від 04.10.2017, №UA125110/2017/00799 від 04.10.2017, №UA125110/2017/00803 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00806 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00801 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00805 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00804 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00802 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00807 від 05.10.2017.

Також, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA125110/2017/110627/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110629/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110633/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110632/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110634/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110635/2 від 25.09.2017, №UA125110/2017/110636/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110638/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110637/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110639/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110642/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110640/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110643/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110644/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110647/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110646/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110648/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110650/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110649/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110651/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110652/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110653/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110655/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110654/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110656/2 від 29.09.2017, №UA125110/2017/110657/2 від 03.10.2017, №UA125110/2017/110658/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110659/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110662/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110666/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110660/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110665/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110664/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110661/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110663/2 від 05.10.2017.

Підстави для коригування митної вартості товарів згідно вказаних рішень відповідача є ідентичними. Зокрема, в п.33 рішень про коригування зазначено, що надані товариством документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме:

- в наданих товариством інвойсах та уточнюючих інвойсах зазначена різна вартість товарів;

- пунктом 3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.08.2017р. №01 передбачено: Продавець зобов'язується поставити Покупцеві товари, що поставляються за цим договором, у строки, зазначені в інвойсах, але не пізніше ніж 180 календарних днів від дати оплати Покупцем партії товару на умовах передплати. Пунктом 5.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.08.2017р. №01 визначено, що розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковій формі на умовах оплати за фактично поставлений товар. Можливе здійснення передплати за партію товару на умовах, що зазначені у відповідному інвойсі. Однак, в наданих інвойсах не зазначено конкретних строків оплати та не зазначено конкретного терміну умов поставки. При цьому, банківські платіжні документи відсутні;

- поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса, страховий поліс не надано.

З урахуванням положень ч.7 ст.55 МК України товари були випущені у вільний обіг за митними деклараціями №UA125110/2017/417064 від 23.09.2017, №UA125110/2017/417066 від 23.09.2017, № UA125110/2017/417067 від 23.09.2017, №UA125110/2017/417069 від 23.09.2017, №UA125110/2017/417071 від 23.09.2017, №UA125110/2017/417152 від 25.09.2017, №UA125110/2017/417328 від 26.09.2017, №UA125110/2017/417335 від 26.09.2017, №UA125110/2017/417340 від 26.09.2017, №UA125110/2017/417344 від 26.09.2017, №UA125110/2017/417350 від 26.09.2017, №UA125110/2017/417355 від 26.09.2017, №UA125110/2017/417412 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417418 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417422 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417425 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417424 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417426 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417433 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417434 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417435 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417437 від 27.09.2017, №UA125110/2017/417519 від 28.09.2017, №UA125110/2017/417521 від 28.09.2017, №UA125110/2017/417567 від 29.09.2017, №UA125110/2017/417780 від 03.10.2017, №UA125110/2017/417871 від 04.10.2017, №UA125110/2017/417881 від 04.10.2017, №UA125110/2017/417975 від 05.10.2017, №UA125110/2017/417991 від 05.10.2017, №UA125110/2017/417992 від 05.10.2017, №UA125110/2017/417995 від 05.10.2017, №UA125110/2017/417996 від 05.10.2017, №UA125110/2017/417997 від 05.10.2017, №UA125110/2017/417999 від 05.10.2017 зі сплатою митних платежів за заявленою декларантом митною вартістю товарів та із наданням фінансових гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись з правомірністю рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» оскаржило їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги товариства, дійшов висновку, що відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості за відсутністю обґрунтованих підстав вважати, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів є неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв'язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, за наявності законних підстав для застосування основного методу за ціною договору.

Колегія суддів, надаючи правову оцінку таким вискам суду першої інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст.50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюсельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналогічні положення містяться і в п.3.16 та п.6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими, в свою чергу, запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Також, зазначене узгоджується і з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

До того ж, відповідно до вимог ч.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як зазначено в Наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із наведених норм, судова колегія зазначає, що в оспорюванних рішеннях про коригування митної вартості товарів Митницею взагалі не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та згідно яких скориговано митну вартість товарів.

Так, зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що однією з підстав для висновку, що надані ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті, в пункті 33 спірних рішень Київською митницею ДФС зазначено, що в інвойсі та уточнюючому інвойсі зазначено різну вартість товару.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» в підтвердження заявленої митної вартості товарів за зовнішньоекономічним договором №01 від 25.08.2017р., серед іншого, надано Київській митниці ДФС інвойси та уточнюючі інвойси:

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/014 - уточнюючий від 23.09.2017р. №ТВ-1/014/1; (т.І а.с.39, 41)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/004 - уточнюючий від 23.09.2017р. №ТВ-1/004/1; (т.І а.с.54, 56)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/006 - уточнюючий від 23.09.2017р. №ТВ-1/006/1; (т.І а.с.71, 73)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/008 - уточнюючий від 23.09.2017р. №ТВ-1/008/1; (т.І а.с.91, 93)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/010 - уточнюючий від 23.09.2017р. №ТВ-1/010/1; (т.І а.с.110, 112)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/002 - уточнюючий від 25.09.2017р. №ТВ-1/002/1; (т.І а.с.126, 128)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/022 - уточнюючий від 26.09.2017р. №ТВ-1/022/1; (т.І а.с.142, 144)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/020 - уточнюючий від 26.09.2017р. №ТВ-1/020/1; (т.І а.с.158, 160)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/040 - уточнюючий від 26.09.2017р. №ТВ-1/040/1; (т.І а.с.173, 175)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/012 - уточнюючий від 26.09.2017р. №ТВ-1/012/1; (т.І а.с.188, 190)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/026 - уточнюючий від 26.09.2017р. №ТВ-1/026/1; (т.І а.с.204, 206)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/038 - уточнюючий від 26.09.2017р. №ТВ-1/038/1; (т.І а.с.220, 222)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/042 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/042/1; (т.І а.с.235, 237)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/018 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/018/1; (т.ІІ а.с.1, 3)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/048 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/048/1; (т.ІІ а.с.16, 18)

- від 19.09.2017р. №ТВ-1/044 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/044/1; (т.ІІ а.с.31, 33)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/032 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/032/1; (т.ІІ а.с.47, 49)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/016 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/016/1; (т.ІІ а.с.64, 66)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/034 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/034/1; (т.ІІ а.с.81, 83)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/024 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/024/1; (т.ІІ а.с.97, 99)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/030 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/030/1; (т.ІІ а.с.116, 118)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/036 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/036/1; (т.ІІ а.с.132, 134)

- від 19.09.2017р. №ТВ-1/046 - уточнюючий від 28.09.2017р. №ТВ-1/046/1; (т.ІІ а.с.149, 151)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/070 - уточнюючий від 28.09.2017р. №ТВ-1/070/1; (т.ІІ а.с.170, 172)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/078 - уточнюючий від 27.09.2017р. №ТВ-1/078/1; (т.ІІ а.с.186, 188)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/076 - уточнюючий від 03.10.2017р. №ТВ-1/076/1; (т.ІІ а.с.204, 206)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/062 - уточнюючий від 04.10.2017р. №ТВ-1/062/1; (т.ІІ а.с.221, 223)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/074 - уточнюючий від 04.10.2017р. №ТВ-1/074/1; (т.ІІ а.с.240, 242)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/056 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/056/1; (т.ІІІ а.с.6, 8)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/066 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/066/1; (т.ІІІ а.с.25, 27)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/064 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/064/1; (т.ІІІ а.с.41, 43)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/060 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/060/1; (т.ІІІ а.с.58, 60)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/054 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/054/1; (т.ІІІ а.с.75, 77)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/028 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/028/1; (т.ІІІ а.с.92, 94)

- від 15.09.2017р. №ТВ-1/058 - уточнюючий від 05.10.2017р. №ТВ-1/058/1; (т.ІІІ а.с.111, 113).

При цьому, в уточнюючих інвойсах Компанією «INFORT TRADE LTD», ОАЕ уточнено ціну товару, який поставлявся ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» на виконання умов зовнішньоекономічного Контракту №01 від 25.08.2017р.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції визнав необґрунтованими посилання митного органу на те, що в інвойсах та уточнюючих інвойсах зазначено різну вартість товару, зазначивши, що вказане не може бути розбіжністю, так як уточнюючі інвойси надавалися експортером саме у зв'язку з зазначенням помилкових даних у первісних інвойсах.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи містяться листи Компанії «INFORT TRADE LTD», ОАЕ, яким контрагент позивача проінформував, що в наданих ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» інвойсах від 15.09.2017р. та від 19.09.2017р. окремі дані зазначено не коректно, у зв'язку з чим постачальник надіслав уточнюючі інвойси з внесеними корективами.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відомості, які суд першої інстанції назвав «помилкою» було внесено до офіційних документів, а саме до митної декларації країни відправлення та жодного підтвердження, що митні органи було повідомлено про здійснення коригування в матеріалах справи не міститься.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки з матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення копії експортних декларацій позивачем не надавалися. В розумінні ч.2 ст.53 Митного кодексу України експортна декларація не є основним документом, що підтверджує митну вартість.

Згідно листа Європейської комісії до Держмитслужби щодо експортних декларацій країни відправлення від 27 березня 2008 року (Брюссель), відповідно до міжнародних митних стандартів, транспортні документи та/або інвойси, але не експортна декларація, мають бути представлені імпортером для підтвердження та перевірки митної декларації. Ці документи містять достатню інформацію щодо країни відправлення/призначення, вартості товару тощо.

Більше того, зі змісту спірних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що Київська митниця ДФС розуміла, що один з інвойсів є уточнюючим відносно іншого, а тому твердження апелянта про те, що ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» не повідомлено митні органи про здійснення коригування є безпідставними.

В спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів митним органом вказано, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса, страховий поліс не надано.

Тобто, за висновками Київської митниці ДФС, всупереч ч.2 ст.52, п.8 ч.2 ст.53, ч.ч. 2, 8, 10 ст.58 МК України, декларантом не підтверджено такої обов'язкової складової митної вартості товарів, як витрати на страхування товарів.

Суд першої інстанції, надаючи правову оцінку таким доводам відповідача, зазначив, що відповідачем не надано належної оцінки умовам Контракту та здійснення поставки товарів на умовах CIF згідно Інкотермс 2010, відповідно до яких страхові витрати включаються до ціни товару.

В апеляційній скарзі Київська митниця ДФС зазначає, що ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що вказані витрати вже було включено до ціни товару, визначеної покупцем.

Згідно п.7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

У відповідності до положень ч.10 ст.58 МК України витрати на страхування включаються до митної вартості з наданням підтверджуючих документів виключно у тих випадках, коли витрати на страхування несе декларант.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF («вартість, страхування, фрахт») покладає на продавця обов'язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов'язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов'язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А3, Б3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).

Пунктом 3.6 Контракту №01 від 25.08.2017р. передбачено, що Продавець має здійснити страхування товару від звичайних ризиків у незалежних страхових компаній у відповідності з їх правилами транспортного страхування на суму партії товару, що поставляється.

Таким чином, у спірних випадках страхування здійснює виключно Продавець товару - Компанія «INFORT TRADE LTD», ОАЕ.

Стверджуючи, що страхування здійснюється на користь позивача, Київською митницею ДФС не враховано, що страховий поліс не відноситься до документів, які продавець має передати покупцю товару разом із таким товаром.

Більше того, як правильно зазначив суд першої інстанції, страховий поліс є документом, що посвідчує виключно факт здійснення страхування, в чому немає необхідності, оскільки такий факт вже підтверджений умовами Контракту №01 від 25.08.2017р.

В даному випадку, на думку колегії суддів, не підлягає встановленню які страхові платежі та за якою процентною ставкою вони оплачені постачальником товару Компанією «INFORT TRADE LTD», ОАЕ, оскільки враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту та положення офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 щодо поставки товару на умовах CIF, вони не можуть вплинути на правильність визначеної ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» митної вартості.

Більше того, якщо Київська митниця ДФС має сумніви щодо включення витрат на страхування до ціни товару, то, відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України, саме вона повинна довести наявність цього факту.

Варто зазначити, що з графи 44 наданих на вимогу суду апеляційної інстанції митних декларацій інших суб'єктів господарювання, які Київська митниця ДФС використовувала джерелом для коригування митної вартості поставленого позивачем товару, вбачається, що Митниця погоджувалася з митною вартістю товарів, імпортованих на умовах поставки CIF, та випускала їх у вільний обіг без зауважень до заявленої суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності митної вартості, за відсутності подання до митного оформлення страхових документів.

Вказане, на думку колегії суддів, підтверджує доводи позивача щодо того, що так як за умовами поставки CIF вартість страхування включена в ціну товару та не є додатковою складовою митної вартості, то неподання страхового документу жодним чином не впливає на митну вартість товару, а відтак, не є обов'язковим.

Про те, що неподання до митного оформлення страхових документів на умовах поставки CIF не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості за умови, якщо страхові витрати несе продавець, зазначено і в постановах Верховного Суду від 20.02.2018р. по справі К/9901/13113/18 (№826/997/16) та від 20.02.2018р. по справі К/9901/4427/17 (№826/8799/16).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо зазначення Митницею в якості розбіжності не обумовлення умов оплати за товар, то суд звертає увагу, що зазначене не є ціноутворюючим фактором, відсутність цієї інформації не може свідчити про заниження митної вартості товару. До того ж, інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданих до митного оформлення інвойсах міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Згідно пункту 5.1 Контракту розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковій формі на умовах оплати за фактично поставлений товар. Можливе здійснення передплати за партію товару на умовах, що зазначені у відповідному інвойсі.

Тобто, умовами контракту передбачено здійснення розрахунків за товар на умовах післяплати та можливість здійснення передплати, про що повинно бути зазначено у інвойсах.

Оскільки в даному випадку розрахунки за поставлений товар на умовах передплати не відбувались, що митним органом не заперечується, тому висновки відповідача, щодо ненадання декларантом при митному оформленні товарів платіжних доручень, що підтверджують сплату за поставлений товар, є безпідставними.

Щодо посилання митниці на відсутність у інвойсах інформації, передбаченої певними пунктами Контракту, зокрема, строків оплати та поставки, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що інвойс, засвідчений підписом та скріплений печаткою, є належним та допустимим засобом доказування митної вартості, якщо орган доходів та зборів не доведе, що такий інвойс отримано з порушенням закону.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018р. по справі №К/9901/2278/18 (№815/329/17) зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції представник Київської митниці ДФС неодноразово наголошував про відсутність до цього часу в Митниці відомостей про проведення розрахунків ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» з Компанією «INFORT TRADE LTD», ОАЕ, за контрактом від 25.08.2017р.

Однак, за змістом статті 53 МК України, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено. Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинно бути здійснено як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі. При цьому, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

Достовірність доказу означає зв'язок між ним та обставиною, що доказується. Платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв'язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає. Це означає, що платіжне доручення не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Таким чином, відсутність платіжних доручень не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару та прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки може свідчити лише про наявність заборгованості по оплаті товару.

Щодо посилань митного органу на те, що відсутність оплати за товар може свідчити про нереальність здійснення господарських операцій, то колегія суддів зазначає про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, провести документальну невиїзну перевірку в порядку, передбаченому ст.351 МК України.

Отже, під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що виявлені митним органом розбіжності, зазначені в п.33 рішень про коригування митної вартості товарів №UA125110/2017/110627/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110629/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110633/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110632/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110634/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110635/2 від 25.09.2017, №UA125110/2017/110636/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110638/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110637/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110639/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110642/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110640/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110643/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110644/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110647/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110646/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110648/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110650/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110649/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110651/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110652/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110653/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110655/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110654/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110656/2 від 29.09.2017, №UA125110/2017/110657/2 від 03.10.2017, №UA125110/2017/110658/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110659/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110662/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110666/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110660/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110665/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110664/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110661/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110663/2 від 05.10.2017. є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи Київської митниці ДФС про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числові значення складової вартості товарі та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги Київська митниця ДФС посилається на те, що однією із обставин, що викликають сумніви у достовірності та об'єктивності заявленого числового значення митної вартості, є той факт, що більшість поставок по вищевказаних ЕМД розпочата до моменту укладення контракту від 25.08.2017р. №01, тоді як умовами п.9.1 Контракту передбачено, що цей договір вважається укладеним та діє виключно з моменту його підписання, а саме з 25.08.2017р.

Також, апелянт зазначає, що по спірних рішеннях фактичними відправниками товару були суб'єкти господарювання з Китаю. Ці ж суб'єкти господарювання зазначені особами, які здійснювали страхування вантажу у страхових полісах, наданих до митного оформлення, зазначені у коносаментах та митних деклараціях країни відправлення. Однак, відповідно до п.10.5 Контракту від 25.08.2017р. №01 цей договір, будь-які права і обов'язки, що виникають внаслідок нього, не можуть бути передані третім особам без попередньої письмової згоди обох сторін. У всіх спірних випадках обов'язки Продавця виконувались третіми особами без надання до Митниці жодних додаткових угод, які б підтверджували попередню письмову згоду обох сторін на їх вчинення, що є порушенням п.2 ч.2 ст.53 МК України, яка відносить додатки до контрактів до переліку обов'язкових документів, які підтверджують заявлену митну вартість.

Посилається відповідач і на недоліки поданих до митного оформлення пакувальних листів.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не надавав правову оцінку таким доводам Київської митниці ДФС та зазначив, що наведення відповідачем під час судового розгляду нових розбіжностей, які не зазначались останніми при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суперечить принципу верховенства права в частині забезпечення правової передбачуваності та правової визначеності, та не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.

Апелянт вважає такий висновок суду необґрунтованим та посилається на те, що жодним нормативно-правовим актом із тих, що входять до законодавства України з питань державної митної справи, не встановлено для посадових осіб митниці обов'язку деталізувати та конкретизувати кожну із вказаних у рішенні про коригування митної вартості причин його прийняття, в тому числі не визначено обсягу інформації, що має бути визначена у рішенні про коригування.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598, чітко встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.

Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобов'язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.

Повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав неприйняття заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішеннях про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» митній вартості товару, оскільки на стадії декларування товару вони не були заявлені.

Із положення, закріпленого у ч.1 ст.2 КАС України, випливає, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому, адміністративний суд не призначений для виконання функцій суб'єктів владних повноважень у випадках, коли ці суб'єкти з якихось причин не виконали покладені на них функції.

Згідно пункту 27 висновків Постанови Пленуму ВАСУ №2 від 13.03.2017р. дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів та зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість органів доходів та зборів, а тому суперечить частині 1 статті 2 КАС України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад. Суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна правова висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. по справі К/9901/6239/18 (815/469/15).

Конституційний Суд України в мотивувальні частині Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його обсяг та зміст ними буде реалізовано.

На підставі викладеного, колегія суддів також не вбачає підстав надання правової оцінки «розбіжностям», які не зазначено Київською митницею ДФС у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У всіх спірних випадках Митницею скориговано митну вартість імпортованих товарів за резервним (шостим) методом визначення митної вартості.

Пунктом 2 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що у випадках, коли митна вартість не може бути визначена за «контрактною вартістю», як правило, повинен проводитися процес консультацій між митною адміністрацією та імпортером для визначення основи вартості. Наприклад, може статися так, що імпортер має інформацію про митну вартість ідентичних або подібних імпортних товарів, якої безпосередньо немає в митній адміністрації пункту перевезення. З іншого боку, митна адміністрація може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних товарів, якої безпосередньо немає в імпортера. Процес консультацій між двома сторонами дозволить обмінятися інформацією за умови дотримання вимог комерційної конфіденційності для визначення належної основи визначення митної вартості для митних цілей.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту «доброго врядування». Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції колегією суддів зобов'язано Київську митницю ДФС надати суду для дослідження копії митних декларацій, які слугували джерелами для коригування митної вартості товарів у спірних рішеннях.

Митницею, для підтвердження правомірності своїх рішень, додано до справи копії відповідних митних декларацій. Надаючи оцінку поданим документами, представник ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» вказав, що при коригуванні органом доходів і зборів митної вартості товарів декларанти не мають змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до ЄАІС ДФС не мають, доступ є тільки у митного органу.

Позбавлення позивача права доступу до митних декларацій, які використовувала Митниця при прийнятті рішень про коригування митної вартості товарів, є порушенням принципу змагальних процесів, на що неодноразово звертає увагу в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Зокрема, суд звернув увагу на важливість змагальних процесів у справах, у яких матеріали, подані незалежним представником національних юридичних послуг у справі, не були завчасно представлені на розгляд сторін, позбавляючи їх можливості відповіді на них (Вермелен проти Бельгії, § 33; Лобу Машаду проти Португалії, § 31; Ван Орсховен прот Бельгії, § 41; Ґоч проти Туреччини, §§ 55-56; Кресс проти Франції, § 76; Іммебль Груп Коссер проти Франції, § 26).

У справі «Кресс проти Франції» ЄСПЛ наголошує, що повинні бути досліджені обставини, за яких відбулися провадження, а саме, чи було провадження змагальним і чи відповідало принципу рівності сторін для того, щоб з'ясувати чи виникла проблема через поведінку сторони чи ставлення держави, або законодавство, що застосовується у даному випадку.

У справі МакГінлі та Еган проти Сполученого Королівства (§§ 86 і 90) ЄСПЛ зазначив, що у заявника має бути доступ до відповідних документів, що знаходяться у розпорядженні адміністративних органів, за необхідності досягнутий шляхом процедури розкриття документів. Якщо держава без достатніх підстав не надає заявнику доступу до документів, що знаходяться у розпорядженні державних органів влади, що б дозволило їм захищатися у суді, або заперечує їх існування, то такі дії розглядаються як відмова у справедливому слуханні, що порушує статтю 6 Конвенції.

Аналізуючи надані митницею копії митних декларацій, можливо зробити висновок, що митний орган при обранні таких декларацій за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, керувався тільки кодом за УКТЗЕД і країною походження імпортних товарів, та не враховував усі фактори, що впливають на рівень митної вартості товару (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови та обсяг поставок, наявність системи знижок тощо).

Це не відповідає вимогам ч.5 ст.VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, де вказано, що базис і методи визначення вартості товарів, які підпадають під обкладання митом чи іншими зборами або імпортні чи експортні обмеження, основані на вартості товару чи регульовані будь-яким способом на основі вартості, повинні бути стабільними і оприлюдненими достатньою мірою для того, щоб надати можливість комерсантам з достатньою впевненістю оцінити вартість товарів для митних цілей.

Визначальною обставиною при коригуванні митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості , резервний метод, є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно, орган доходів та зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один з наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригуванні митної вартості.

Крім того, одним із принципів здійснення державної митної справи є принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (п.7 ч.1 ст.8 Митного кодексу України). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип на думку колегії суддів, означає обов'язок органу доходів та зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема, інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, наданою органом доходів і зборів доказам у справі. Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант мін сформулювати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Ненаведення у рішеннях про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань суперечить принципу правової визначеності та позбавляє декларанта права спростувати наведену митним органом інформацію.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товару Київська митниця ДФС не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Частиною 7 статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено не повні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі не вірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженим ним органом митна вартість вважається визнаною автоматично.

Колегією суддів зроблено детальний аналіз митних декларацій, які слугували джерелами для коригування митної вартості товарів у спірних рішеннях.

Зокрема, колегією суддів встановлено, що джерелом для коригування митної вартості товарів за рішеннями про коригування митної вартості №UA125110/2017/110632/2 від 23.09.2017р. (т.1 а.с.81-83), №UA125110/2017/110642/2 від 26.09.2017р. (т.1 а.с.197-198), №UA125110/2017/110649/2 від 27.09.2017р. (т.ІІ а.с.74) та №UA125110/2017/110663/2 від 05.10.2017р. (т.ІІІ а.с.102) слугували, серед іншого, митні декларації №UA500040/2017/006177 (т.VII а.с.140-141), №UA500040/2017/005565 (т.VII а.с.85-86), №UA500040/2017/005702 (т.VII а.с.92-95) та №UA100120/2017/180012 (т.VII а.с.180-199), за якими товар розмитнено іншими суб'єктами господарювання за шостим (резервним) методом. При цьому, являється за неможливе встановити чи відповідне розмитнення відбулося за наслідками самостійного визначення методу митної вартості відповідним суб'єктом господарювання або стало наслідком відповідного корегування митним органом та в подальшому таке коригування оскаржено в судовому порядку.

Також, колегія суддів вважає недоцільним порівнювання товару, який імпортується з Китаю до товару, який іншими суб'єктами господарювання імпортовано з інших країни, зокрема, з Польщі та Великобританії, як це мало місце згідно рішення про коригування митної вартості товару №UA125110/2017/110663/2 від 05.10.2017р., джерелом коригування згідно якого стали митні декларації UA100110/2017/139097 (т.VII а.с.149) та №UA100120/2017/180012 (т.VII а.с.180).

Апеляційний суд вважає за необхідним зазначити, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

З урахуванням дослідження нових доказів, які були подані сторонами, на підтвердження обставин, на які вони посилались, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у митного органу не було підстав для прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів та за їх наслідками карток відмови у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Решта доводів та заперечень Київської митниці ДФС висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В п.71 рішення ЄСПЛ у справі «Звежинський проти Польщі» (заява N 34049/96) суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності. Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі «Pressos Compania Naviera S. .» та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995, серія A, N 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (рішення у справі Спорронга і Льонрота). При цьому, в п.73 Суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов'язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

ЄСПЛ прийняв низку рішень у справах щодо України, в яких було постановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, в яких причиною визнання порушення була серед іншого, нечіткість та неузгодженість законодавства.

Зокрема, згідно рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України» (заява №23620/05) будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У справах «Щокін проти України» (заява №23759/03 та №37943/05) від 14.10.2010р. та у справі «Серков проти України» (заява №39766/05) від 07.07.2011р.) ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чіткім та узгодженим і невідповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по - друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Крім того, у справі «Скордіно проти Італії» (заява №36813/97) ЄСПЛ визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак зобов'язаний переконатись у тому, що спосіб, у якій тлумачиться та застосовується національне законодавство, приводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Судова колегія вважає, що неповне з'ясування обставин по справі, призвело до правильного по суті вирішення спору, однак без належного дослідження доказів, які додатково були надані до суду апеляційної інстанції і які підтверджують певні обставини, а тому апеляційний суд, на підставі ст.315 КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про задоволенні позовних вимог товариства.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 статті 139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджено сплату ТОВ «ТРАНСКОМ БУД» при зверненні до суду першої інстанції судового збору в сумі 112 000 грн. (платіжне доручення №11 від 10.10.2017р.), а тому, у зв'язку з скасуванням судом апеляційної інстанції постанови суду першої інстанції та прийняттям нового рішення у справі, вказана сума судового збору, на підставі ст.139 КАС України, підлягає стягненню з Київської митниці ДФС (за рахунок її бюджетних асигнувань) на корить позивача.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, п.1 ч.1 ст.317, ст.ст. 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКОМ БУД» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125110/2017/110627/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110629/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110633/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110632/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110634/2 від 23.09.2017, №UA125110/2017/110635/2 від 25.09.2017, №UA125110/2017/110636/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110638/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110637/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110639/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110642/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110640/2 від 26.09.2017, №UA125110/2017/110643/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110644/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110647/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110646/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110648/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110650/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110649/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110651/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110652/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110653/2 від 27.09.2017, №UA125110/2017/110655/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110654/2 від 28.09.2017, №UA125110/2017/110656/2 від 29.09.2017, №UA125110/2017/110657/2 від 03.10.2017, №UA125110/2017/110658/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110659/2 від 04.10.2017, №UA125110/2017/110662/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110666/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110660/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110665/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110664/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110661/2 від 05.10.2017, №UA125110/2017/110663/2 від 05.10.2017;

Визнати протиправними та скасувати картки відмови Київської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2017/00766 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00768 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00772 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00771 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00773 від 23.09.2017, №UA125110/2017/00774 від 25.09.2017, №UA125110/2017/00775 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00777 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00776 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00778 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00780 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00781 від 26.09.2017, №UA125110/2017/00782 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00783 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00786 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00785 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00787 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00788 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00789 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00790 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00791 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00792 від 27.09.2017, №UA125110/2017/00794 від 28.09.2017, №UA125110/2017/00793 від 28.09.2017, №UA125110/2017/00796 від 29.09.2017, №UA125110/2017/00797 від 03.10.2017, №UA125110/2017/00798 від 04.10.2017, №UA125110/2017/00799 від 04.10.2017, №UA125110/2017/00803 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00806 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00801 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00805 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00804 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00802 від 05.10.2017, №UA125110/2017/00807 від 05.10.2017.

Стягнути з Київської митниці ДФС (код за ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСКОМ БУД» (код за ) судовий збір в сумі 112 000 (сто дванадцять тисяч) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 02.05.2018р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Градовський Ю.М.

Крусян А.В.