Справа № 608/558/18
Суддя: Квятковська Л. Й.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Справа № 608/558/18

Номер провадження2-а/608/19/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Квятковської Л. Й.

з участю секретаря Маришевої Г.М.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області ДПП рядового поліції ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області ДПП рядового поліції ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві вона вказала, що 23.03.2018 року була зупинена інспектором поліцейської роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 Після зупинки співробітник поліції пояснив причину тим, що позивач ніби-то керувала транспортним засобом без включеного світла фар, а також при перевірці документів не мала при собі посвідчення водія, чим порушила вимоги п.1.9.1 (а), 2.1 (а) Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі цього відповідач виніс постанову серія БР № 485056 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 425,00 гривень. З оскарженою постановою не погоджується, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала, а дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, вважає протиправною. Постанова складалася відповідачем без врахування її зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, погодніх умов в цей день та місця руху, яким є територія населеного пункту м. Чортків Тернопільської області, оскільки на момент зупинки ТЗ близько 21 години 20 хвилин вона рухалась із ввімкненим на автомобілі ближнім світлом фар та протитуманними фарами, також посвідчення на право керування автомобілем у неї було при собі, що передбачено ПДР України, однак інспектор поліції не врахував дані факти, крім цього доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення вказано не правильно, тобто факт порушення ґрунтується на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Просить визнати неправомірними дії лейтенанта поліції поліцейської роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області ДПП ОСОБА_3 щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасувати постанову серії БР № 488147 від 23.03.2018 року, винесену лейтенантом поліції поліцейської роти 4 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області ДПП ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу в розмірі 425,00 гри., а справу провадженням закрити.

Позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує просить задовольнити. Суду пояснила, що 23 березня 2018 року, коли їй зупинили працівники поліції, в її автомобілі були включені ближнє світло фар та протитуманні фари, в неї було при собі посвідчення водія, та поліцейські не врахували її пояснень. Протокол в її присутності не складався, а в постанові не вказується, хто притягається до адміністративної відповідальності. Тому просить визнати неправомірними дії працівника поліції та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Від відповідача поліцейського роти № 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції і ухвалою суду в судовому засіданні таке клопотання було задоволено.

Від третьої особи - ОСОБА_2 патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що третя особа вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. У відзиві на позов, зокрема вказується, що відповідно до оскаржуваної постанови, позивачка 23 березня 2018 року близько 21 год. 30 хв. на автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече керувала транспортним засобом без увімкненого світла фар та при перевірці документів не мала при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 2.1 (г) ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і

(або) спеціальних звукових сигналів - дозвіл, виданий Державтоінспекцією

МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад

руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та

транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних

вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ч. 4 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-страхової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.). Згідно п.10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 126 ч. 1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. ОСОБА_3 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції, проходить службу на посаді поліцейського роти № 2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, має спеціальне звання, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 126 ч. 1 КУпАП. Також долучають до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований процес розгляду адміністративної справи відносно позивача. Позивач була згідна з інкримінованим їй адміністративним правопорушенням та неодноразово стверджувала, що дійсно забула усі документи на автомобіль вдома. Крім того, відеозаписом зафіксовано, як позивач при перевірці документів дійсно не предявила поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідач - поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Представник третьої особи -- управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засіданні не з'явився, в відзиві на позов третя особа просила проводити судовий розгляд справи в відсутності представника управління.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 23 березня 2018 року поліцейський роти б/батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовий поліції ОСОБА_3 винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 488147, в якій вказується, що 23 березня 2018 року о 21 год. 30 хв. на автодорозі М-19 в м. Чорткові по вул. С. Бандери водій ОСОБА_1 рухалася без увімкненого ближнього світла фар та при перевірці документів не мала при собі посвідчення водія, чим порушила п. п. 19.1, 2.1 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126, 122 КУпАП. У резолютивній частині постанови вказується, що застосувати адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень, при цьому не вказано прізвище, імя та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 Кодексу про адміністративні правопорушення України постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи: зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 ст. 283 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. З ст. 283 КУпАП).

Оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачкою вимог п. 9.8 Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

В обґрунтування заперечень позовних вимог третьою особо в справі надано диск, на якому зафіксовано момент зупинки автомобіля позивачки працівниками поліції. Проте, об'єктивно цим відеозаписом не підтверджується, що 23 березня 2018 року позивачка керувала транспортним засобом, на якому було відсутнє ближнє світло або денні ходові вогні, та без посвідчення водія, оскільки саме ця обставина належним чином не зафіксована.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачкою Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

При цьому суд також зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 «Попереджувальні сигнали» Правил дорожнього руху України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

При цьому, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України денні ходові вогні зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п.9.8 Правил дорожнього руху України про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог Правил дорожнього руху України щодо попереджувальних сигналів.

Разом із тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем встановлено не було.

Суд приходить до висновку про те, що правопорушення, зафіксоване поліцейським в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідачем не доведено і те, що позивачка ОСОБА_1 у вказаний час рухалася без посвідчення водія, а у відзиві на позов зазначається, що нею не було предявлено поліса обовязкового страхування, хоча у змісті постанови про це взагалі не зазначається. При цьому суд звертає увагу на те, що приписами ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121 - 128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст.ст. 139 і 140 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В звязку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 488147 від 23 березня 2018 року відносно позивачки є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії лейтенанта поліції поліцейської роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області ДПП ОСОБА_3 щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення. Скасувати постанову серії БР № 488147 від 23.03.2018 року, винесену лейтенантом поліції поліцейської роти №2 батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у Тернопільській області ДПП ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї штрафу в розмірі 425,00 гривень, а справу провадженням закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л. Й. Квятковська