Справа № 815/425/18
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/425/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ,

представник відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Проектно пошуковий інститут Південмедбіоситез (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів,32) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування наказів, податкових повідомлень рішень, визнання дій щодо проведення перевірки,-

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариства Проектно пошуковий інститут Південмедбіоситез звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просило:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області №2758 від 12.07.2017 р. «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» код за .

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2017 р. за №5679.

3. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної виїзної планової перевірки ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області №2758 від 12.07.2017 р. «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» (код за ) та на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2017 р. за №5679.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області форми «Р» від 28.12.2017 р. № за яким Публічному акціонерному товариству «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 301 980 грн. 00 коп.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області форми «Р» від 28.12.2017 р. № за яким Публічному акціонерному товариству «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 733 114 грн. 00 коп.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області форми «Р» від 29.12.2017 р. №, за яким Публічному акціонерному товариству «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 4 679 грн. 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі наказу №2758 від 12.07.2017 р. було проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.

За результатами перевірки відповідач склав акт№ 1706/15-32-14-05/00479907 від 24.11.2017 р.

Акт перевірки позивач отримав від відповідача 15.12.2017 р. через експрес-доставку «Меркурий».

На підставу акту перевірки відповідач виніс податкові повідомлення рішення, якими позивачу збільшено грошові зобовязання за платежами з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), за платежем з податку на прибуток приватних підприємств, за платежем з податку на доходи фізичних осіб.

Позивач вважає, що висновки в акті перевірки та податкових повідомленнях-рішеннях винесених відповідачем за результатами податкової перевірки, не відповідають чинному законодавству України, порушують законні права та інтереси ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез», як платника податків, а тому належать до скасування. Разом з тим відповідач податкову перевірку позивача провів незаконно, всупереч встановленої законом процедури, що також призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Також позивач зазначив, що реалізацію наказу №2758 від 12.07.2017 р. було проведено з порушенням строків, так як документальна планова перевірка призначена з 26.07.2017 р. Оскільки наказ про проведення перевірки був вручений позивачу 18.07.2016 р. то 10-денний строк до початку проведення такої перевірки повинен починатися обчислюватися з 19.07.2017 р. та закінчитися 28.07.2017 р.

Всупереч ст.81 ПК України позивачу не було надіслано чи вручено наказ на продовження терміну проведення перевірки №5679 від 07.11.2017 р.

Позивач вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення на підставі акту перевірки є протиправними та належать до скасування.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві (т.1 а.с.4-133).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Проектно пошуковий інститут «Південмедбіоситез» прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 02.04.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 23.04.2018 р. підготовче провадження закрито та продовжено розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився про день час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» перебуває на податковому обліку у ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

ГУ ДФС в Одеській області на підставі наказу №2758 від 12.07.2017 р. провело документальну планову виїзну перевірку ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» (т.1 а.с.214).

За результатами перевірки відповідач склав акт перевірки №1706/15-32-14-05/00479907 від 24.11.2017 р. (т.2 а.с.147-250, т.3 а.с.1-164) В якому відносно позивача зафіксував наступні порушення:

1.п.44.1, п.44.2. ст. 44, п.134.1.1 п.134.1ст.134, п.138.1, п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.3,п.138.4,п.138.8 п.п.138.8.1 п.138.1 ст.138 п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 634 054,00 грн.;

2. пп. «а» п.198.1 п.198.2 та п. 198.3ст.198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що належить сплаті до бюджету у загальній сумі 1 282 285,00 грн.;

3.п. 201.10 ст.201 ПК України не здійснено своєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або виявлено помилки при зазначенні обовязкових реквізитів таких податкових накладних;

4.ст. 163, п.п. 165.1.36, п. 165.1, ст..165, п.167.1, ст.167, п.п.168.1.1,п.168.1 ст.168 ПК України встановлення неутримання податковим агентом ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез» податку з доходів фізичної особи з невиплаченого доходу у перевіряємому періоді у сумі 19100,00 грн. який не підтвердив діяльність з даного виду діяльності за спрощеною або загальною системою оподаткування такого догоду, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у сумі 3051,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідач виніс податкові повідомлення рішення:

-№ форми «Р» віл 28.12.2017 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні (робіт послуг) на суму 1 301 980,00 грн.;

-№ форми «Р» віл 28.12.2017 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 733 114,00 грн.;

-№ форми «Р» віл 29.12.2017 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 4 679,25 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України, обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Підпунктом 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Як передбачено пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відтак, згідно вимог ПК України, який регулює, зокрема, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, підставою, що позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними, або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 ПК України.

Відповідно до п.44.2 ст.42 ПК України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з вимогами п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат не підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, в розумінні статті 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства(ст. 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої-другої статті 9 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Щодо позовних вимоги про визнання протиправними та скасування наказів ГУ ДФС в Одеській області №2758 від 12.07.2017 р. № 5679 від 07.11.2017 р. суд зазначає наступне.

Наказ №2758 від 12.07.2017 р. винесено на виконання плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок субєктів господарювання ІІІ квартал 2017 р.

Відповідно до п.1 наказу №2758 перевірка господарської діяльності позивача проводиться за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. з 26.07.2017 р. тривалістю 10 робочих днів (т.1 а.с.214) про, що позивач повідомлений рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу 18.07.2017 р.

Крім того, в акті перевірки на стор.2 абз. 2 зазначено, що позивачу направлено повідомлення про проведення перевірки засобами поштового звязку від 13.07.2017 р., який вручено уповноваженій особі підприємства 18.07.2017 р.

Згідно з п.77.4 ст.77 ПК України право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Отже суд зазначає,що право на проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки, а саме не пізніше ніж за 10 календарних днів, було надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки та письмово повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як субєктом владних повноважень, який зобовязаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та України.

В даному випадку, оскільки наказ про проведення перевірки був вручений Позивачу 18.07.2016р., то 10-ти денний строк до початку проведення такої перевірки повинен почати обчислюватися з 19.07.2017р. та закінчитися 28.07.2017р.

Таким чином, в наказі була невірно зазначена дата його реалізації.

Щодо наказу Головного управління ДФС в Одеській області про продовження терміну проведення перевірки від 07.11.2017р. №5679, про який на ст. 2 акту перевірки відповідач чітко зазначив, що термін проведення перевірки був продовжений на його підстав суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови предявлення або надіслання , у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідач не надав до суду жодного доказу вручення наказу на продовження проведення перевірки. Таким чином суд робить висновок, що всупереч ст.81 ПК України, наказ №5679 від 07.11.2017 р. про продовження терміну проведення перевірки відповідач не надіслав та не вручив позивачу.

При цьому суд звертає увагу на висновок ВСУ у постанові від 27.01.2015 року у справі №21-425а14. Так суд в складі колегії Судової палати в адміністративних справах ВСУ у своєму висновку зазначає, що лише дотримання контролюючими органами порядку та умов прийняття рішень про проведення перевірок згідно з нормами ПК може бути належною підставою наказу для проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Крім того, відповідач не надав доказів вручення позивачу направлення на право проведення перевірки. Хоча відповідач на ст.2 акту перевірки зазначив, що «З направленням на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 01.11.2017 р., уповноважену особу позивача ОСОБА_2І.»

Таким чином, суд робить висновок, що не виконання норм права призводить до визнання наказів відповідача протиправними.

Щодо господарських операцій позивача з його контрагентами суд зазначає наступне.

За період, який перевірявся позивач здійснював фінансово-господарську діяльність з такими контрагентами: ПП «ДІКСАН-ПЛЮС» (попередня назва ПП «Пром-Тех-Снаб»), ТОВ «ВАЙТ-ГРУП», ТОВ «ЕКО ТРЕЙД СЕРВІС» (попередня назва ТОВ «ЕКО-СЕРВІС»), ТОВ «МОНОЛІТ ТРЕЙД СИСТЕМ», ТОВ «РЕАЛ-ГРАНД-БУД» (попередня назва ТОВ «БРОКБУДКЕПІТАЛ»), ТОВ «ІНТЕР-ІМПЕРЕКС», ТОВ «ТРЕКОТА-ЛЮКС» (попередня назва «Домус Альянс»), ПП «ВЕЛТІС-ХІМ-ТОРГ» (попередня назва ПП «Хімінвест»), ТОВ «ГОТЛІБ ЛТД» (попередня назва ТОВ «ЕКОДИТ»), ТОВ «ЕКО ТРЕЙД СЕРВІС» (попередня назва ТОВ «ЕКО-СЕРВІС»), ТОВ «ІСІДА ГРУП» (нова назва ТОВ «РІДМАР»), ТОВ «НПЛ Ком», ТОВ «УКР-ІНКОМ ПЛЮС», ТОВ «Гранітбудмонтаж», ТОВ «Адвентус груп», ТОВ «Олімпія Голд», ТОВ «ЖИТЛОБУДМОНТАЖ» (попередня назва ТОВ «БК» Альтор»).

Відповідно до укладених договорів із зазначеними контрагентами позивач отримав послуги з поточного ремонту приміщення та технічного обслуговування систем структуризації кабельних мереж, телекомунікацій та електропостачання за адресою м. Одеса вул. Космонавтів, буд.32 (юридична адреса та фактичне місцезнаходження позивача), а також клінінгових послуг.

В підтвердження здійснення фінансово-господарської діяльності з зазначеними контрагентами в матеріалах справи наявні первинні документи а саме, платіжні доручення, регістри бухгалтерського обліку по рахунку 631, регістри бухгалтерського обліку по рахунку 91, договори контракти, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, реєстри виданих та отриманих податкових накладних (т.1 а.с.136-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-49, т.7 а.с. 1-246, т.8 а.с. 1-241, т. 9 а.с. 1-250, т.10 а.с. 1-250, т.11 а.с. 1-250, т.12 а.с. 1-250, т.13 а.с.1-249).

Позивач стверджує, що впродовж проведення перевірки він надав всі оригінали первинних документів, що стосувалися предмету перевірки, а також необхідні пояснення щодо фактичних господарських відносин. Даний факт підтверджується даними узагальненого переліку документів, які були використані при проведенні перевірки, в додатку №3 до акту перевірки (том 3, а.с.169-171) . Впродовж судового розгляду справи відповідач не вказав на відсутність конкретних первинних документів по операціям із зазначеними вище контрагентами.

Проте, відповідач не надав належної оцінки первинним документам,що підтверджують реальність господарських операцій, які оформленні відповідно до вимог чинного законодавства. Натомість відповідач контентував, що ці документи не доводять реальності операції.

Суд зазначає, що в акті перевірки висновки про штучне формування податкових зобовязань позивача з його контрагентами ґрунтуються на припущеннях та не підтвердженні посиланнями на будь-які первинні документи, які б спростовували надані позивачем документи та свідчили на користь висновків відповідача.

Доказів застосовувалися до контрагентів позивача штрафних санкцій за порушення податкового законодавства, а також наявності умислу посадових осіб підприємства на отримання «податкової вигоди» чи ухилення від сплати податків відповідач не надав. . Таким чином, суд робить висновок, що висновки, викладені в акті перевірки від 24.11.2017 року є припущеннями, які не підтверджені у встановленому законодавством порядку. Такі твердження перевіряючих мають оціночний характер, які не містять фактичних даних. При цьому, на думку суду, оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарських операцій повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Оцінивши приєднані до справи копії первинних документів, які слугували підставою для складання висновків перевіряючими, суд доходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а отже підтверджують належним чином здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами.

Також суд зазначає, що позивач не несе відповідальність за ведення бухгалтерського та податкового обліку третіми особами.

Щодо висновків відповідача про заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб, суд встановив наступне.

В період з 2014 по 2016 р. між позивачем та ОСОБА_3 укладалися договори про надання послуг по забезпеченню робіт оргтехніки.

Позивач відповідно до укладених договорів з ОСОБА_3 сплачував відповідну суму згідно з умовами договору, що підтверджується банківськими виписками (т.1 а.с.136-141).

В свою чергу ОСОБА_3 у відповідності до банківських виписок заповнює книгу обліку доходів (т.1 а.с.143-193)

Таким чином, відповідно до наявної інформації, яка міститься в книзі обліку доходів, ОСОБА_3 подає декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця на основі яких сплачує єдиний податок з доходів фізичних осіб, що підтверджується платіжними дорученнями.

Крім вищезазначеного підприємницька діяльність ОСОБА_3 за номером згідно із КВЕД 62.09 підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серія А №982296 від 31.05.2017 р. та поданими деклараціями в період з 2014 по 2016 р. в частині загальних положень підприємницької діяльності (т.1 а.с.142).

Таким чином, суд зазначає, що доводи відповідача викладені в акті перевірки щодо заниження податку з доходів фізичних осіб, спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Крім того, відповідач не зазначив в акті перевірки жодних зауважень до первинних документів позивача та відображення їх в податковому обліку.

Таким чином, суд зазначає, що позивач при здійсненні господарських операцій з вказаними підприємствами виконав усі необхідні умови, щодо чинності та реальності відповідних угод, твердження відповідача, що дані угоди є нікчемними прямо порушує норми ст. 204 Цивільного кодексу України щодо презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Що стосується мети укладення договорів із зазначеними вище контрагентами, твердження позивача про те, що одним з основних напрямків його діяльності є надання в оренду та експлуатацію власного / орендованого нерухомого майна, а також той факт, що він фактично займався даним видом діяльності підтверджуються додатком №2 до акту перевірки (том 3, а.с.165-166) .

Також згідно з наказом №7 Державного комітету з медичної та мікробіологічної промисловості «Держкоммедбіопром» від 18.01.1995 р. позивач є належним власником нерухомого майна за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів,32 (т.1 а.с.231-232).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №22177961 від 17.03.2009 р. загальна площа нерухомого майна позивача складає 11 691,0 кв.м.(т.1 а.с.233).

Відповідно до акту від 31.03.1976 р. зазначена нерухомістьбулавведена в експлуатацію в 1976 р., а саме 4-х та 11-ти поверхневі будинки (т.1 а.с.239-244).

Також згідно з актом від 08.09.1976 р. на балансі позивача знаходиться трансформаторна підстанція №4191 з двома трансформаторами ТМ -630 кВа10/0,4 розподільний пункт 0,4 кВ і система електропостачання 11-ти і 4-х поверхових будівель допоміжного корпусу (т.1 а.с.243-244, т.2 а.с.69)

Позивач у своєму позові посилався на те, що враховуючи факт відсутності кваліфікованих працівників на ПАТ «ППІ «Південмедбіосинтез», підприємство вимушено було укладати договори обслуговування системи структуризації кабельних мереж, електропостачання будівель для дотримання правил техніки безпеки. Не дотримання відповідних правил техніки безпеки могло призвести до знищення нерухомого майна позивача, загибелі людей та іншим негативним наслідкам. Також позивач посилався на відсутність у його штаті прибиральників службових приміщень та прибиральників прилеглої території, яка розташована на земельній ділянці площею 0,76га., та яку потрібно прибирати та утримувати в належному стані

На підтвердження даної інформації згідно з штатними розписами (2015-2016 рр.) в штаті позивача відсутні прибиральники службових приміщень та прилеглої території (т.2 а.с22-68).

Відповідач на спростування даної інформації не навів жодного доводу, не надав жодних доказів, чим не дотримався вимог частини2 статті 77 КАС України, відповідно до якої: « В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, що мета укладення договорів із, зазначеними вище, контрагентамиспрямована на покращення належних йому обєктів нерухомості.

Отже, послуги, що були надані позивачу за договорами мали реальну господарську ділову мету, реальний характер та були повністю виконані сторонами, підтверджені належним чином оформленими первинними документами та іншими документами, послуги за договорами повністю оплачені позивачем його контрагентам, тобто наданні послуги мали безпосередній зв'язок з господарською діяльністю позивача (надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч.9 ст.80 КАС України у разі неподання субєктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Таким чином суд розглянув дану справу за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позовні вимоги ПАТ ППІ «Південмедбіосинтез» належать до задоволення у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2,139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області №2758 від 12.07.2017 р. «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» код за .

3.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2017 р. за №5679.

4. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної виїзної планової перевірки ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» (код за ), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області №2758 від 12.07.2017 р. «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ПАТ «ППІ «Південмедбіоситез» (код за ) та на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 07.11.2017 р. за №5679.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області форми «Р» від 28.12.2017 р. № за яким Публічному акціонерному товариству «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1 301 980 грн. 00 коп.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області форми «Р» від 28.12.2017 р. № за яким Публічному акціонерному товариству «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 733 114 грн. 00 коп.

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області форми «Р» від 29.12.2017 р. №, за яким Публічному акціонерному товариству «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіоситез» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 4 679 грн. 25 коп.

8. Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «Проектно-пошуковий інститут «Південмедбіосинтез» судовий збір у розмірі 35 881(тридцять пять тисяч вісімсот вісімдесят одна),67 грн.

9. Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення»КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

10. Позивач- Публічне акціонерне товариство Проектно пошуковий інститут Південмедбіоситез адреса :65078, м. Одеса, вул. Космонавтів,32, .

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5 .

Повний текст рішення складений та підписаний 03 травня2018 року.

Суддя О.Я. Бойко

.