Справа № 810/335/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2018 року №810/335/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецька О.О., при секретарі судового засідання Мкртчяна Н.Ц.,

за участю:

представника позивача - Барабаш М.Г.,

представника відповідача - Борисов І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ТОВ "Енергопромінвест" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "Енергопромінвест" з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.10.2016 № (далі - оспорюване рішення).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.10.2016 Києво-Святошинською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято оспорюване рішення, у якому зазначено про порушення гл.1 ст.39 п.39.4 пп. 39.4.2 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), в частині не подачі звіту про контрольовані операції ТОВ "Енергопромінвест" по взаємовідносинам з компанією "COMPANY METCOAL TRADING SA" (Швейцарія) за 2015 рік, у зв'язку з чим нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 365 400,00 (триста шістдесят п'ять тисяч чотириста гривень 00 копійок) гривень.

Позивач вважає, що господарські операції з компанією "COMPANY METCOAL TRADING SA" (Швейцарія) за 2015 рік не мають всіх необхідних умов для визнання таких операцій контрольованими, а тому обов'язок щодо подання звіту в ТОВ "Енергопромінвест" не виникав.

Відповідач, заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного суд, оскільки вважає, що Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області приймаючи оспорюване рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбаченні чинним законодавством, в тому числі ПКУ.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Посадовими особами Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромінвест», , з питань дотримання вимог п.39.4 ст. 39 ПК України в частині подання звіту про контрольовані операції за 2015 рік.

Результати вказаної перевірки оформлено актом від 21.09.2016 №89/10-13-14-05/31421075 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромінвест», , з питань дотримання вимог п.39.4 ст.39 ПКУ, в частині подання звіту про контрольовані операції за 2015 рік (далі - Акт перевірки).

У висновках Акта перевірки зазначено про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергопромінвест» вимог пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПКУ щодо обов'язку подання в установлені законом термін до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику звіту про контрольовані операції по взаємовідносинах з компанією "COMPANY METCOAL TRADING SA" (Швейцарія) за 2015 рік.

Вказані висновки Акта перевірки стали підставою для прийняття оспорюваного рішення, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергопромінвест» нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 365 400,00 (триста шістдесят п'ять тисяч чотириста гривень 00 копійок) гривень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергопромінвест», вважаючи оспорюване рішення необгрунтованим та протиправним, звернулось з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до пп. 39.2.1.4. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно:

- операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо;

- операції з надання послуг;

- операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об'єктами інтелектуальної власності;

- фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо;

- операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів.

Відповідно до пп. 39.2.1.7. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до пп. 39.2.1.2. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ, посилання на який зазначено у вищенаведеному пп. 39.2.1.7. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ, для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Під час визначення переліку держав (територій) Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:

- держави (території), у яких загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

- держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Відповідно до вищевикладеного, якщо правочин платника податків відповідає визначенню «господарської операції для цілей трансфертного ціноутворення», яке наведене у пп. 39.2.1.4. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ, то відповідно до поставленого питання визначати чи є вказаний правочин контрольованою операцією потрібно на підставі пп. 39.2.1.2., 39.2.1.7. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ.

Таким чином, зі змісту пп. 39.2.1.2., 39.2.1.7. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ випливає, що для визнання господарської операції контрольованою повинні бути наявні одночасно три умови:

1) однією із сторін вказаної операції є нерезидент, зареєстрований у держані і на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Під час визначення переліку держав (територій) Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:

- держави (території), у яких загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

- держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

2) річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

3) обсяг таких господарських операцій платника податків з таким контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Щодо визначення моменту, станом на який у платника податку з'являється обов'язок визнавати, чи є господарська операція контрольованою, слід зазначити, що визначення такого моменту повинно співпадати у часі з визнанням наявності усіх наведених вище критеріїв для визнання господарської операції контрольованою.

Таким чином, для визначення наявності трьох вищевказаних умов для визнання господарської операції контрольованою у вчиненому платником податку правочині, і як наслідок - для визнання господарської операції контрольованою потрібно керуватися п.п. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16, пп. 39.2.1.2., 39.2.1.7. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39, п.п. 39.4.1. п. 39.4. ст. 39, п.п. 39.4.2. п. 39.4. ст. 39, п.49.1. ст. 49 ПКУ.

Відповідно до п.п. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16 ПКУ платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 49.1. ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.п. 39.4.1. п. 39.4. ст. 39 ПКУ для цілей податковою контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до п.п. 39.4.2. п. 39.4. ст. 39 ПКУ платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн гривень і без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Форма звіту про контрольовані операції встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З вищевикладеного слідує наступний висновок: після спливу звітного періоду, одного календарного року, станом на перший день наступного за звітним року у платника податків виникає обов'язок подати звіт про контрольовані операції.

Обов'язок платника податків подавати звіт про контрольовані операції саме після спливу одного звітного календарного року, а не протягом такого року, пояснюється тим, що відповідно до встановлених критеріїв визнати господарські операції контрольованими можна лише після спливу звітного періоду, оскільки дохід платника податків, обсяги господарських операцій як критерії визначення операції контрольованою визначаються саме за звітний рік.

Відповідно до вищевикладеного, статус контрагента-нерезидента щодо впливу на визначення операції контрольованою, як одного з критеріїв визначення операції контрольованою, потрібно також визначати станом на перший день наступного за звітним року.

Також у пп. 39.2.1.2. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ зазначено, що операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

При цьому, не визначено який вплив на платника податків маг дата виключення із вказаного переліку контрагента-нерезидента.

За такої правової конструкції вищевказаної норми випливає наступна правова логіка законодавця - для визначення господарської операції контрольованої, за критерієм включення контрагента-нерезидента до вказаного переліку, має значення лише дата такого включення до переліку, оскільки платник податків має визначати, які з проведених господарських операцій визначаються як контрольовані на підставі результатів звітного року та норм законодавства чинних на момент виникнення обов'язку подати звіт про контрольовані операції, саме у момент виникнення у платника податків такого обов'язку подати звіт про контрольовані операції.

Отже, саме після спливу звітного календарного року - станом на перший день наступного за звітним року - платник податків визначає:

- чи є контрагент-нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України;

- чи перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік річний дохід такого платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку;

- чи перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік обсяг таких господарських операцій такого платника податків з таким контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку.

За умови, що господарські операції відповідають одночасно усім трьом вищевказаним критеріям станом на перший день року наступного за звітним, вони визнаються контрольованими та у платника податків виникає обов'язок подати звіт про контрольовані операції.

П.п. 39.4.5. п. 39.4 ст. 39 ПКУ визначено, що центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну податкову і митну політику, має право надіслати запит платнику податків не раніше 1 травня року, що настає за календарним роком, в якому таку контрольовану операцію (операції) було здійснено.

З аналізу сукупності вищенаведених норм ПКУ слідує, що можливість та обов'язок у платника податків визначати господарську операцію як контрольовану виникає після спливу календарного року, у якому така операція була проведена, а саме у перший день після спливу звітного календарного року.

Відповідно до пп. 39.2.1.2. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ІІКУ для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Під час визначення переліку держав (територій) Кабінет Міністрів країни враховує такі критерії:

- держави (території), у яких загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

- держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Хоча Швейцарська Конфедерація Розпорядженням КМУ №1042-р, Розпорядженням КМУ № 449-р і включена до зазначеного переліку, але відповідно до вказаних у пп. 39.2.1.2. п.п. 39.2.1. п. 39.2. ст. 39 ПКУ критеріїв Швейцарська Конфедерація не підлягає включенню до вказаного переліку, а отже, і не підлягає визнанню як держава, господарські операції з резидентами якої визнаються контрольованими.

Це підтверджується і виключенням Швейцарської Конфедерації з вказаного переліку Розпорядженням КМУ № 977-р, при існуванні протягом 2013-2015 років незмінних правовідносин між Україною та Швейцарською Конфедерацією щодо обміну інформацією, існуванні одних і тих самих податкових ставок у Швейцарській Конфедерації.

Критерії для включення Швейцарської Конфедерації до переліку відсутні, оскільки відповідно до Закону № 2929-111 від 10.01.2002 р. № 2929-111 Верховна Рада України ратифікувала Конвенцію між Урядом України і Швейцарською Федеральною Радою про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доходи і на капітал, статтею 26 якої передбачено положеннями про обмін інформацією.

Також некоректним є визнання Швейцарської Конфедерації як держави (території), у якій загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні, оскільки у Швейцарській Конфедерації податок на прибуток підприємств (корпоративний податок) складається з трьох видів такого податку: на федеральному, кантоному, муніципальному рівнях.

Станом на 2015 рік однаковий розмір вказаного податку встановлений лише на федеральному рівні - 8,5%, у 26 кантонах встановлені різні розміри податку на прибуток (корпоративного податку).

Станом на 2015 рік загальний розмір податку на прибуток (корпоративного податку) - який включає в себе розмір податку на федеральному, кантоном), муніципальному рівнях - у різних кантонах варіюється від 13% (кантон Цуг) до 31,9% (кантон Женева).

Отже, з вказаних двох критеріїв, які необхідні для включення держави (території) до переліку у Швейцарської Конфедерації, один є відсутній, другий с частково наявним лише щодо окремих кантонів, а не до всієї Швейцарської Конфедерації.

Що стосується контрагента-нерезидента - Company Metcoal Trading SA, то зазначений контрагент зареєстрований у кантоні Женева, податок на прибуток (корпоративний податок) у якому протягом всього 2015 року становив 31,9%, отже така ставка податку перевищує ставки аналогічних податків в Україні, у зв'язку з чим операції з таким контрагентом не підпадають під дію пп. 39.2.1.2. п.39.2.1. ст.39 ПКУ.

Таким чином, у платника податків обов'язок визнати господарську операцію контрольованою виникає станом на перший день року наступного за звітним календарним роком.

Господарські операції між ТОВ «Енергопромінвест» (код за ) та Company Metcoal Trading SA, Швейцарія, за 2015 pік (придбання (імпорт) на фактурну вартість 14 040 181,11 грн.) не є контрольованими відповідно до пп. 39.2.1.4 п.п. 39.2.1. п. 39.2 ст. 39 ПКУ, та, відповідно до цього, у ТОВ «Енергопромінвест» не виник обов'язок подати звіт про контрольовані операції за вказаними операціями.

Значені обставини свідчать про обгрунтованість позовних вимог, безпідставність висновків Акта перевірки, а тому суд вважає, що оспорюване рішення, прийняте на підставі таких висновків є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1,3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений ним судовий збір в розмірі 5481,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 20.10.2016 №.

Стягнути на користь ТОВ "Енергопромінвест" () сплачений ним судовий збір в розмірі 5 481 (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 04 травня 2018 р.