Справа № 813/3118/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3118/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представників позивачів - Дубінін Р.В., Ромців М.Б.

представника відповідача - Холявка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянс" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТзОВ "Глянс" до Головного управління ДФС у Львівській області. Ухвалою від 07 вересня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 07 вересня 2017 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач посилається на безпідставність висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ПП «Інструм», ТзОВ «Вест Трейдінг ЛТД», ПП «Схід -інвест - сервіс», оскільки товари та послуги позивачем фактично отримані та оплачені, використані в господарській діяльності, під час перевірки надані всі документи, які підтверджують реальність здійснення вказаних операцій.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву. Заперечення обґрунтоване тим, що під час винесення спірних рішень контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач) проведено позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Глянс» (далі позивач) (код за ) з питань взаємовідносин із ПП «Інструм» , за серпень 2014 року, за січень 2015 року, ТзОВ «Вест Трейдінг ЛТД» (ЄДРПОУ -39419613) та ПП «Схід -інвест - сервіс» (ЄДРПОУ -39424125) за березень 2015 року, за липень 2015 року. За результатами перевірки складено акт від 13.07.2017 року за № 999/13-01-14-12/38246585.

Проведеною перевіркою встановлено, порушення п. .134.1.1 п.134.1 ст. 134; п.138.1 ст.138, пп.138.2., п.138.8, ст. 138, п.п139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями, п. 3 П(С) БО 1, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (далі - П (С) БО 15), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму - 144634, 20 грн., у тому числі за 2014 рік - 61440, 18 грн., у тому числі за 2015 рік - 83194, 02 грн.; п. 185.1, ст. 185, п. 187.1 ст. 187

Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2455-VI із внесеними змінами і доповненнями, завищено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2015 року на суму 44715,47 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2455-VI із внесеними змінами і доповненнями, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість за березень 2015 року на суму - 42920 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2455 - VІ із внесеними змінами і доповненнями, в результаті чого занижено по податку на додану вартість на загальну суму - 146283,54 грн., в т.ч.: за серпень 2014 року в сумі - 68266, 87 грн., за січень 2015 року - 14100 грн.; за липень 2015 року в сумі -63916, 67 грн.

На підставі акту перевірки контролюючим органом складено:

податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 01.08.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 182854, 43 грн., у тому числі 146283, 54 за податковим зобов'язанням та 36570, 89 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 01.08.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 159 994,25 грн., у тому числі 144 634, 20 грн., за податковим зобов'язанням та 15360, 05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін, суд керувався наступними положеннями чинного законодавства.

Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об»єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодекс України, витрати, які враховуються для визначення об»єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов»язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом приписів п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності, зокрема, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, повязані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення обєкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За приписами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

При цьому, п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в господарській діяльності.

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач мав господарські взаємовідносини з ПП «Інструм» (ПП Діслав), ТзОВ «Вейснс» («Вест Трейдінг ЛТД») та ПП «Схід -інвест - сервіс».

24.03.2015 року між ТзОВ «Глянс» надалі (Покупець) та ТзОВ «Вейсес» (ТзОВ «Вест-трейдінг ЛТД» надалі (Продавець) укладено договір купівлі - продажу № 24/03/2015-2. Згідно умов договору продавець зобов'язується продати, а покупець належним чином прийняти і оплатити товар: пиломатеріали - в подальшому Товар - в кількості та асортименті, згідно товаросупроводжуючих документів, підписаних та завірених сторонами. Пунктом 2.1 даного договору вказано, що ціна на товар узгоджується при кожному окремому замовлені покупця і вказується в товарних накладних, підписаних та завірених сторонами. Поставка товару здійснюється на склад покупця, або іншу додаткову вказану адресу, транспортом покупця і за його кошт.

Позивачем, на підтвердження умов договору з ТзОВ «Вейсес» (ТзОВ «Вест-трейдінг ЛТД» долучено до матеріалів справи копії всіх первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках, а саме оборотно - сальдову відомість по рахунку № 631, картку рахунк: 631 по контрагенту Вейсенс, платіжні доручення, видаткову накладну № РН-410 від 23.05.2015 року, податкову накладну №410 від 23.05.2015 року, видаткову накладну № РН-434/року від 20.07.2015 року, податкову накладну № 434 від 20.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 20.07.2015 року, видаткову накладну № РН-435 від 21.07.2015 року, податкову накладну № 435 від 21.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 21.07.2015 року, видаткову накладну № РН-436 від 23.07.2015 року, податкову накладну № 436 від 23.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 23.07.2015 року, видаткову накладну № РН-437 від 22.07.2015 року, податкову накладну № 437 від 22.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 22.07.2015 року, видаткову накладну № РН-438 від 29.07.2015 року, податкову накладну № 438 від 29.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 29.07.2015 року, видаткову накладну № РН-439 від 27.07.2015 року, податкову накладну № 439 від 27.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 27.07.2015 року, видаткову накладну № РН-283 від 25.03.2015 року, податкову накладну № 283 від 25.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 25.03.2015 року, видаткову накладну № РН-440 від 28.07.2015 року, податкову накладну № 440 від 28.07.2015 року, товарно - транспортну накладну від 28.07.2015 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну № 282 від 24.03.2015 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну № 284 від 26.03.2015 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну № 285 від 27.03.2015 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну № 286 від 29.03.2015 року, акт здачі - прийняття робіт (надання послуг), податкову накладну № 287 від 30.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 30.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 29.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 27.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 26.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 24.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 11.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 09.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 05.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 04.03.2015 року, товарно - транспортну накладну від 02.03.2015 року. (а.с. 65-120).

02.07.2014 року між ТзОВ «Глянс» надалі (Замовник) та ПП «Діслав» надалі (Виконавець) укладено договір № 02/07/2014-1 про надання послуг по сушці пиломатеріалів. Предметом Договору є надання виконавцем послуг по сушці пиломатеріалів замовника. Згідно умов договору виконавець забезпечує сушку пиломатеріалів з дотриманням всіх стандартних технологічних вимог та особливих вимог замовника. Пунктом 2.6. Договору передбачено, що доставка пиломатеріалів до місця сушки і зворотнє їх вивезення здійснюється транспортом замовника та за його рахунок.

Позивачем, на підтвердження умов договору з ПП «Інструм» (ПП Діслав) долучено до матеріалів справи копії всіх первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках, а саме: договір № 1 про перевезення вантажів територією України від 02.01.2014 року, акт № ОУ-0000026 здачі - прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 10 000 грн., картку рахунк: 631 по контрагенту Діслав, оборотно - сальдову відомість по рахунку № 631, платіжні доручення, акт № 1/08/2014 прийому - передачі пиломатеріалів на сушіння, видаткову накладну № РН-156 від 31.01.2015 року на загальну суму 79400, 00 грн., акти здачі прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні № 233 від 26.08.2014 року, від 22.08.2014 року № 232, № 231 від 21.08.2014 року, № 230 від 20.08.2014 року, № 229 від 19.08.2014 року, № 228 від 18.08.2014 року, № 227 від 06.08.2014 року, № 226 від 05.08.2014 року, № 225 від 04.08.2014 року, № 224 від 01.08.2014 року, (а.с. 125-158).

На підтвердження транспортних послуг з перевезення товарів придбаних у ПП «Діслав» надано товарно - транспортними накладними (а.с. 159 - 186).

Позивачем до матеріалів справи були долучені акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), які надавалися перевізником ОСОБА_5

Приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження господарської операції з ТОВ «Вейсес» позивачем до матеріалів справи було долучено товарно-транспортні накладні.

Однак, представник позивача в судовому засіданні не міг пояснити, яким чином здійснювалось транспортування придбаного товару, оскільки у товарно - транспортних накладних від 20.07.2015 року, 21.07.2015 року, 22.07.2015 року, 23.07.2015 року, транспортування товару здійснювалося автомобілем НОМЕР_3, який належить ФО-П ОСОБА_5, водій ОСОБА_10, який здійснюючи транспортування товару з м. Києва до Вел. Любіня, що знаходиться у Львівській області,в період з 20 по 23 липня 2015 року та враховуючи відстань між містами та час для навантаження та розвантаження товару здійснював такі перевезення.

Крім того, позивачем документально не було обґрунтовано по товарно-транспортних накладних хто отримав товар, оскільки у графі «Вантаж одержав» відсутні прізвище, ім'я та по-батькові уповноваженої особи позивача.

Судом встановлено, що позивачем до перевірки не було надано належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують реальність проведення операції з ТОВ «Вейсес», якими опосередковувався рух товару, а саме транспортування ТМЦ (з вказанням адреси завантаження та розвантаження) виконання вантажно - розвантажувальних робіт, зберігання ТМЦ, не надано сертифікатів походження товару.

Неможливість позивача пояснити, яким чином здійснювалось транспортування придбаного товару на думку суду свідчить про нереальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Вейсес».

Всупереч ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення від 24.05.1995 року №88 акти надання послуг ПП «Діслав» не місять детального опису послуги, змісту та обсягу господарської операції, в акті не зазначено місце надання послуг, місце складання актів, не розкрито змісту наданої послуги, відсутній обсяг господарської операції, не зазначені посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, акти підписані без зазначення прізвищ особи виконавця і замовника, що не дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем надано до суду Висновок експерта Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз № 2145 від 26.03.2018 року (а.с. 242), в якому, зокрема, було досліджено питання, а саме: 1 «Чи однакові (співпадають) підписи директора ПП «Діслав» ОСОБА_6 в графі «Затверджую» Директор ПП «Діслав» ОСОБА_6, в графі «місце складання від Виконавця» (відповідальний за здійснення господарської операції і правильності її оформлення) в наступних актах здачі - прийняття (надання послуг): Акт №0У-229 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 19.08.2014 року; Акт №0У-230 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 20.08.2014 року; 2) «Чи однакові (співпадають) підписи директора ТзОВ «Вейсес» ОСОБА_7. в графі «Затверджую» Директор ТзОВ «Вейсес» ОСОБА_7, та в графі «місце складання від Виконавця» (відповідальний за здійснення господарської операції і правильності її оформлення) в наступних актах здачі - прийняття (надання послуг): Акт №0У-286 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 29.03.2015 року; Акт №0У-287 здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 30.03.2015 року.

Суд зазначає, що проведена почеркознавча експертиза з дослідження підписів від імені ОСОБА_6, що розташовані в актах здачі - прийняття робіт (надання послуг) та від імені ОСОБА_7, що розташовані а актах здачі - прийняття робіт (надання послуг) здійснювалась без надання експерту експериментальних зразків підписів ОСОБА_6, та ОСОБА_7, дане дослідження було проведено на підставі актів здачі - прийняття робіт (надання послуг), які були представлені для дослідження.

Суд вважає, що даний висновок експерта не є належним доказом того, що саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підписані вищенаведені документи.

Судом було здійснено виклик свідків за клопотанням позивача, а саме ФО-П ОСОБА_5, головного бухгалтера ОСОБА_8, директора ТзОВ «Глянс» ОСОБА_9, для надання пояснень та підтвердження здійснення господарських операцій, однак такі до суду для наданням пояснень не з'явилися.

Судом враховується, що встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

В силу положень п. 198.6 ст. 198 ПК України не дають право на формування податкового кредиту операції, не підтверджені належним чином оформленими документами. При цьому, як було зазначено раніше, встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з'ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.

Враховуючи, що позивачем не було доведено реальності здійснення господарської операції та факту отримання від контрагентів послуг, а також його руху у подальшому та використання у власній господарській діяльності, суд приходить до висновку про помилковість твердження позивача про наявність правових підстав для формування податкового кредиту за наслідкам відносин з ПП «Інструм», ТзОВ «Вест Трейдінг ЛТД», та ПП «Схід -інвест - сервіс».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Глянс" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 05 травня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.