Справа № 815/1285/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1285/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді доповідача: Потапчук В.О.

суддів: Семенюка Г.В. , Шляхтицького О.І.

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю передставника Східного офісу Держаудитслужби Танасійчука О.М.

передставника Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" Морозової О.В.

представника Прокуратури Одеської області Пашаєва Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року прийняту у відкритому судовому засіданні об 15:45 у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" до Східного офісу Держаудитслужби, за участю Прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування Вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2016 року Державне підприємство "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" (далі - ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Східного офісу Держаудитслужби (правонаступника Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області), за участю Прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій Східного офісу Держаудитслужби щодо проведення позапланової виїзної ревізії діяльності ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" за період 2000-2015 року з питань дотримання вимог чинного законодавства під час відчуження, надання в оренду та інше користування основних засобів, шляхом проведення фактичної перевірки дотримання вимог чинного законодавства при здійсненні вказаних операцій, визнання протиправною та скасування Вимоги №11-06-14-14/697 від 26 лютого 2016 року про усунення виявлених порушень за результатами ревізії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що фахівцями ДФІ в Кіровоградській області у період з 07 грудня 2015 року по 25 грудня 2015 року проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" за період 2000-2015 року, за результатами якої складено Акт №06-09/1 від 04 січня 2016 року. Так, позивач вказує на проведення ревізії із порушенням встановленого законодавством порядку, а саме положень ст.11 ЗУ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", п.7, п.12 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою КМУ від 20 квітня 2006 року №550, п.2.1 Порядку взаємодії між органами державної контрольно-ревізійної служби та органами прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України, затвердженого спільним наказом голів КРУ України, МВС України, СБУ, ГПУ від 19 жовтня 2006 року №346/1025/685/53, а також вимог ухвали Печерського суду м. Києва від 30 листопада 2015 року, оскільки вказаним рішенням суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГПУ Флященко О.В. про надання дозволу на проведення ревізії позивача, в той час як відповідачу такого права не надавалось. В порушення наведених законодавчих актів, відповідачем до початку ревізії не пред'явлено посадовим особам позивача під розписку направлення на перевірку та копії ухвали суду, в ухвалі визначено дату початку ревізії - 07 грудня 2015 року та термін її проведення - 15 днів, але підприємством лише 14 грудня 2015 року через тиждень після початку проведення ревізії отримано вказані документи засобами поштового зв'язку. Також, до початку ревізії позивачу не вручено під розписку програму ревізії, а взагалі ревізію проведено не за місцезнаходженням позивача, без оригіналів документів, на підставі копій, які не були належним чином завірені та документів, які не вилучалися правоохоронними органами під час обшуку та які не могли бути використані відповідачем під час проведення ревізії. Поряд з наведеним позивач посилається на перевищення відповідачем повноважень щодо проведення ревізії, оскільки остання вийшла за межі поставленого рішенням суду питання. Поряд з цим, перший та третій акт ревізії надіслано з порушенням встановлених законодавством строків, а свій примірник підприємство отримало 09 лютого 2016 року, а 13 січня 2016 року позивачем отримано акт без додатків, що свідчить про порушення відповідачем основних засад здійснення державного фінансового контролю в Україні, дії відповідача щодо формування висновків на підставі протиправно проведеної ревізії, оформлення її результатів також є протиправними. Відповідачем протиправно не прийнято до уваги заперечення на Акт ревізії та складено вимогу №11-06-14-14/697 від 26 лютого 2016 року про усунення виявлених порушень за результатами ревізії, оскільки твердження відповідача про наявність допущених позивачем порушень законодавства є абсолютно необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам. Так, доводи відповідача про недотримання портом орендної плати, висновок про завдання збитків підприємству та заниження дебіторської заборгованості по оренді морського буксиру "Вітязь" здійснено відповідачем без дослідження та перевірки наявності підстав, у зв'язку з якими портом не проводилось нарахування орендної плати, що підтверджується тим, що на стор.50 Акту відповідачем зазначено, що внаслідок проведення позапланової ревізії у приміщенні прокуратури Кіровоградської області неможливо надати вимоги на пояснення та отримати письмові пояснення від посадових осіб порту. Позивач зазначає, що у відповідності до положень законодавства фрахтувальником - компанією Кірган Холдинг було надано порту належне підтвердження існування обставин непереборної сили, за яких виконання ним умов договору стандартного бербоурт-чартеру морського буксиру "Вітязь" є неможливим, про що позивач наголосив в запереченнях на акт, однак відповідач і надалі продовжує стверджувати про необхідність відображення по бухгалтерському обліку розміру орендної плати до часу, коли судом не буде розірвано договір, у зв'язку з обставинами, що виникли та врегулювання розміру необхідної плати за оренду буксиру "Вітязь". Так, стосовно тверджень відповідача про заниження дебіторської заборгованості по оренді морського буксиру "Вітязь" позивач просить суд звернути увагу, що обсяг нарахованої орендної плати та обсяг сплаченої орендної плати по орендованим суднам в акті навмисно відображено неповністю, а фактично заборгованості не існує за період січень 2006 - квітень 2015 роки. Щодо доводів відповідача про заниження дебіторської заборгованості у вересні 2009 року та у жовтні 2010 року по плавучому крану ПГП-2 та "СПК-2", також неповністю відображено загальний обсяг нарахованої орендної плати та обсяг сплаченої орендної плати протягом періоду 2006-2014 року. Позивач зазначає, що по взаєморозрахунках між ДП "МТП Усть-Дунайськ" та компанією "Кірган Холдинг" згідно даних журналу ордеру №11 по субрахунку №362 станом на 01 грудня 2009 року переплата по орендній платі по орендованим суднам склала 37 627,21 дол. США, а станом на 01 січня 2015 року - 1 869,49 дол. США, що свідчить про своєчасну сплату нарахованої орендної плати по всім орендованим суднам, в тому числі і т/х "Вітязь", плав кран СПК-2/16 та плавучий перевантажувач "ПГП-2". Так, не існуючу і не підтверджену наданими первинними документами недоплату нарахованої в повному обсязі орендної плати працівники відповідача переводять у ранг заниженої дебіторської заборгованості у 2009 році і штучно формують дані, начебто нанесення збитків Державному бюджету у вигляді недонарахованого податку на прибуток на ці суми. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати протиправними дії Східного офісу Держаудитслужби щодо проведення позапланової виїзної ревізії діяльності Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", , що розташоване за адресою: 68355, Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Придунайська, 2, за період 2000-2015 року з питань дотримання вимог чинного законодавства під час відчуження, надання в оренду та інше користування основних засобів, шляхом проведення фактичної перевірки дотримання вимог чинного законодавства при здійсненні вказаних операцій, визнати протиправною та скасувати Вимогу №11-06-14-14/697 від 26 лютого 2016 року про усунення виявлених порушень за результатами ревізії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаною постановою ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та прийняту нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає доводи, які ним були викладенні в адміністративному позові, та на які суд першої інстанції надав вмотивовану відповідь. При цьому, товариство в апеляційній скарзі також зазначає, що податковий орган здійснив вказану перевірку за відсутності встановлених законом підстав, оскільки згідно вимог ухвали Печерського районного суду м.Києва доручено під час проведення ревізії дослідити питання діяльності ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» у період 2000-2015 саме Державній фінансовій інспекції України, а не Держфінінспекції у Кіровоградській області.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2015 року по справі 757/44912/15-к клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина та держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим старшим радником юстиції Флященко О.В. про надання дозволу на проведення позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності задоволено, надано дозвіл на проведення позапланової виїзної ревізії діяльності ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", , що розташоване за адресою: 68355, Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Придунайська, 2, за період 2000-2015 р.р. щодо дотримання вимог чинного законодавства під час відчуження, надання в оренду та інше користування основних засобів, шляхом проведення фактичної перевірки дотримання вимог чинного законодавства при здійсненні вказаних операцій, термін ревізії визначено 15 робочих днів, починаючи з 07 грудня 2015 року, організацію виконання ревізії доручено Державній фінансовій інспекції України, а її проведення працівникам Держфінінспеції в Кіровоградській області, визначено положення дослідження (а.с.225-228 т.1).

02 грудня 2015 року за вх.№17/1-548 на адресу ДФІ України надійшов лист Генеральної прокуратури України №26/3-35470-14 з наведеною ухвалою суду для організації її виконання (а.с.224) та 03 грудня 2015 року начальнику Держфінінспекції в Кіровоградській області листом №05-18/1610 "Про проведення позапланової ревізії" доручено розглянути вказане звернення ГПУ та забезпечити виконання ухвали суду (а.с.223 т.1).

Листом від 02 грудня 2015 року №11-06-14-14/5889 директору ДП "МТП Усть-Дунайськ" Швидченку В.І. направлено копію ухвали суду від 30 листопада 2015 року та направлення на проведення ревізії (а.с.229-230 т.1).

Відповідно до вказаного листа повідомлено позивача, що проведення за вилученими документами буде здійснюватись в місті Кіровограді, у зв'язку з чим підписаний електронний варіант направлень визначено повернути на адресу відповідача (а.с.230 т.1).

14 грудня 2015 року на адресу позивача супровідним листом №11-06-14-14/6057 направлено програму проведення ревізії (а.с.232 т.1).

Відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2015 року по справі 757/44912/15-к та звернення Генеральної прокуратури України від 30 жовтня 2015 року №26/3-35470-14, у період з 07 грудня 2015 року по 25 грудня 2015 року, ревізійною групою у складі начальника відділу інспектування у сфері послуг та матеріального виробництва Борис О.І., головного державного інспектора Лиски А.І., головного державного аудитора Черемисіна А.Ю., на підставі направлень на проведення перевірки №599, №600 та №601 від 02 грудня 2015 року, проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2015 року, за результатами якої складено акт №06-09/1 від 04 січня 2016 року (а.с. 24-53 т.1).

05 січня 2016 року відповідачем вказаний акт ревізії направлено на адресу позивача супровідним листом №1-06-14-14/37 та листом від 11 січня 2016 року №11-06-14-14/88 направлено додатки до акту (а.с.234 т.1).

21 січня 2016 року позивачем складено та направлено на адресу відповідача заперечення на акт ревізії (а.с.54-70 т.1).

23 лютого 2016 року ДФІ в Кіровоградській області направлено на адресу позивача висновки на заперечення (а.с.72-88 т.1).

Так, 26 лютого 2016 року відповідачем складено лист-вимогу №11-06-14-14/697 "Про усунення виявлених порушень за результатами ревізії (а.с.89-90), якою, на підставі п.1 ч.1 ст.8, п.7 ст.10, ст.15 ЗУ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", пп.15 п.6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 06 серпня 2014 року №310, п.п.46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування ДФІ та її територіальними органами, затвердженого постановою Уряду №550, контролюючий орган вимагає усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку та надати інформацію до 23 березня 2016 року до ДФІ в Кіровоградській області.

Так, згідно наведеної вимоги, відповідачем визначено:

1)перевіркою повноти нарахування та сплати орендної плати згідно укладених тайм-чартерів та бербоут-чартерів встановлено, що внаслідок не виконання Компанією Кірган Холдінг зобов'язань по сплаті орендної плати буксиру "Вітязь", в порушення ст.530 ЦКУ, п.3 ст.291 ГКУ, ст.212 Кодексу торговельного мореплавства України, п.5, 21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід",затвердженого наказом МФУ від 29 листопада 1999 року №290,та вимог п.10 договору фрахту від 12 червня 2007 року №16Д, ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" недоотримало орендної плати згідно бербоут-чартеру від 12 червня 2007 року №16Д по буксиру "Вітязь" у сумі 1 566 48 тис. грн., чим завдано збитків підприємству на відповідну суму та заниження дебіторської заборгованості на суму 98,66 тис. грн., що є порушенням п.27 П(С)БО 2 "Баланс", затвердженого наказом МФУ від 31 березня 1999 року №87, п.21 П(С)БО "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом МФУ від 31 березня 1999 року №87, п.5 та п.6 П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом МФУ від 08 жовтня 1999 року №237, п.11 П(С)БО 11 "Зобов'язання, затвердженого наказом МФУ від 31 січня 2000 року №20, ч.1 ст.3, ст..4, ч.4, ч.3, ч.6, 7 ст.8, ч.1 ст.11 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

2) перевіркою повноти нарахування та сплати орендної плати згідно бербоутного чартеру №30Д від 21 вересня 2005 року по плавучому крану ПГП встановлено заниження дебіторської заборгованості у вересні 2009 року до жовтня 2010 року на загальну суму 36,03 тис. грн., що є порушенням п.27 П(С)БО 2 "Баланс", затвердженого наказом МФУ від 31 березня 1999 №87, п.21 П(С)БО "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом МФУ від 31 березня 1999 №87, п.5 та п.6 П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом МФУ від 08 жовтня 1999 року №237, п.11 П(С)БО 11 "Зобов'язання", затвердженого наказом МФУ від 31 січня 2000 року №20, ч.1 ст.3, ч.ч.6, 7 ст.8, ч.1 ст.11 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";

3)перевіркою повноти нарахування та сплати орендної плати по договору бурбоут-чартеру від 25 грудня 2001 року по плавучому крану "СПК-2" встановлено заниження дебіторської заборгованості по обліку Порту в окремі місяці 2009 року на загальну суму 7,21 тис. грн.., що є порушенням п.27 П(С)БО 2 "Баланс", затвердженого наказом МФУ від 31 березня 1999 №87, п.21 П(С)БО "Звіт про фінансові результати", затвердженого наказом МФУ від 31 березня 1999 року №87, п.5 та п.6 П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом МФУ від 08 жовтня 1999 року №237, п.11 П(С)БО 11 "Зобов'язання", затвердженого наказом МФУ від 31 січня 2000 року №20, ч.1 ст.3, ч.ч.6, 7 ст.8, ч.1 ст.11 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення ревізії та вказаною Вимогою від 26 лютого 2016 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що у органу фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Відтак, збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держфінінспекцією, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Податковому кодексу України та Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно п. 1,3,4 Положення "Про Державну фінансову інспекцію України", затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держфінінспекції України є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, а також внесення пропозицій щодо її формування.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль, зокрема, за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до п.п.5 п.6 Положення, Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку здійснювати державний фінансовий контроль, зокрема, шляхом проведення інспектування у формі планових та позапланових ревізій певного комплексу чи окремих питань фінансово-господарської діяльності підприємств, установ та організацій, визначених у підпункті 1 пункту 4 цього Положення.

Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року № 2939-XII визначає правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні.

Статтею 2 вказаного Закону визначено головні завдання органу державного фінансового контролю, а саме такими є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 Закону №2939-XII встановлено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з п.п. 4 п. 4 Положення, Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У п. 6 Положення встановлено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п. 7, 10, 13 ст. 10 Закону України №2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими Інспекції надано право: пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Частиною ч. 2 ст. 15 вказаного Закону встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Оцінка суду.

З вищевказаних норм законодавства вбачається, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У даній справі, як правильно зазначив суд першої інстанції, податковий орган звернувся до суду з вимогами, які вказують на виявленні збитки, їх розмір та способи їх відшкодування.

При цьому, збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, відповідно правильність їх обчислення перевірятиме суд, який розглядатиме цей позов.

Таку правову позицію стосовно вирішення спорів цієї категорії справ неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема правовий висновок щодо застосування положень статті 2, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII про підстави і порядок пред'явлення та виконання вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень вимог законодавства, який містить вказівку вжити заходи для відшкодування шкоди, у постановах від 23 лютого 2016 року (справа № 818/1857/14), від 30 січня 2018 року (справа № 814/3964/15).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно врахував практику Верховного Суду та дійшов висновку про те, що даний адміністративний позов в частинні визнання протиправною та скасування вимоги ДФУ у Кіровоградській області №11-06-14-14/697 від 26 лютого 2016 року про усунення виявлених порушень за результатами ревізії, задоволенню не підлягає.

Окрім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Східного офісу Держаудитслужби щодо проведення позапланової виїзної ревізії діяльності ДП "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ", , що розташоване за адресою: 68355, Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Придунайська, 2, за період 2000-2015 року з питань дотримання вимог чинного законодавства під час відчуження, надання в оренду та інше користування основних засобів, шляхом проведення фактичної перевірки дотримання вимог чинного законодавства при здійсненні вказаних операцій, оскільки дії по проведенню ревізії та формуванню висновків акту, на які вказує позивач, не є окремими юридично значимими діями, оскільки не призводять до виникнення, зміни або припинення будь-яких правовідносин. Такі дії не можуть розглядатися окремо від самого акту ревізії. Фактично позивач висловлює незгоду зі змістом акту. В свою чергу, акт ревізії також не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а за таких обставин, акт ревізії та дії під час проведення такої ревізії і його складанні не порушують та не можуть порушувати права чи інтереси позивача.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що податковий орган здійснив вказану перевірку за відсутності встановлених законом підстав, оскільки згідно вимог ухвали Печерського районного суду м.Києва доручено під час проведення ревізії дослідити питання діяльності ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» у період 2000-2015 саме Державній фінансовій інспекції України, а не Держфінінспекції у Кіровоградській області колегія суддів до уваги не приймає, так як згідно тексту резолютивної частини вказаної ухвали від 30 листопада 2015 року вбачається, що організацію виконання ревізії доручено ДФІ України, а її проведення працівникам Держфінінспекції у Кіровоградській області.

Інші доводи товариства викладенні в апеляційній скарзі колегія суддів до уваги також не приймає, оскільки вони спростованні у рішенні суду першої інстанції з висновком якого погоджується суд.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт Усть-Дунайськ" до Східного офісу Держаудитслужби, за участю Прокуратури Одеської області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування Вимоги - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний 02 травня 2018 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.