Справа № 640/18280/17
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії з перерахунку неправильно призначеної пенсії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови від здійснення перерахунку йому пенсії згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/40/5-2017, зобов'язати відповідача призначити і виплачувати йому пенсію згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/40/5-2017, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплат за службу у нічний час в сумі 147,68 грн., індексації в сумі 166,45 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4845,37 грн., разових премій (заохочень) в сумі 14440,65 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС України в сумі 71776,32 грн., починаючи з 25.10.2016 року, стягнути на його користь з Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 650,00 грн., а також встановити судовий контроль за виконанням відповідачем судового рішення по даній справі і подання ним до суду звіту про виконання ним судового рішення протягом 15-ти днів, з моменту набрання ним чинності.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії з перерахунку неправильно призначеної пенсії з вимогами за період з 25.10.2016 року по 20.05.2017 року було залишено без розгляду та відкрито судове провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії з перерахунку неправильно призначеної пенсії з вимогами за період з 21.05.2017 року по 21.11.2017 рік та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що наказом МВС України від 07.03.2005 року № 103о/с його було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України за п. 65 «А» (за віком) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України і з березня 2005 року він отримує пенсію за вислугу років, розмір якої був розрахований пенсійним відділом УМВС України в Харківській області, виходячи з його посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також середньомісячних додаткових складових частин його грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби, які носили постійний характер - надбавок та щомісячної премії. При цьому під час призначення йому пенсії пенсійним органом не були враховані такі складові частини його грошового забезпечення, як доплата за службу у нічний час, надбавка до посадового окладу у розмірі 100%, індексація, матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки, разової премії (винагороди) та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС, що не відповідає і суперечить чинному на сьогодні пенсійному законодавству України. Також, позивач в своєму позову зазначив, що на сьогоднішній день пенсія йому виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області, якому законодавцем з 01.01.2007 року були передані функції з нарахування та виплати пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно ЗУ від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і якому від пенсійного відділу ГУМВС України в Харківській області були передані виплатні та інші документи (у т.ч. пенсійні справи), необхідні для виконання цих функцій. З метою відновлення своїх порушених прав на отримання пенсії у належному (більшому розмірі) 03.10.2017 року позивач звернувся до Управління поліції охорони в Харківській області (органу, в якому зберігається моя справа та документи щодо отриманого мною грошового забезпечення за час служби в ОВС України) і отримав довідку від 18.10.2017 року № 818/43/40/5-2017 про те, що розмір його додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби, які не увійшли до розрахунку суми його пенсії, складав: доплата за службу у нічний час в сумі 147,68 гривень, індексація в сумі 166,45 гривень, матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 4845,37 гривень, разові премії (заохочення) в сумі 14440,65 гривень, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в ОВС у сумі 71776,32 гривень.

24.10.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 18.10.2017 року про здійснення перерахунку неправильно призначеної мені пенсії та з заявою від 19.10.2017 року про перерахунок пенсії та надав довідку Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/43/5-2017, однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.11.2017 року № 2227/Ж-14 було повідомлено позивача про те, що пенсія призначена і виплачується йому правильно і підстав для її перерахунку у бік збільшення суми пенсії на підставі наданих ним документів немає. Таку бездіяльність відповідач вважає протиправною, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. В своїх додаткових письмових поясненнях просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, починаючи з 25.10.2016 року, а не з 21.05.2017 року по 21.11.2017 року, як зазначено в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2017 року, оскільки згідно ч.2 ст.63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою встановлено наступне: "Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок проводиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону". Тому, позивач вважає, що оскільки довідку Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/43/5-2017 ним було вручено відповідачу 24.10.2017 року, то його позовні вимоги про перерахунок і виплату пенсії підлягають задоволенню саме з 25.10.2016 року на підставі норм ч.2 ст.63 Закону №2262-ХІІ. Також, позивач зазначив, що встановлений законом процесуальний шестимісячний строк для звернення до суду з даним позовом ним фактично не пропущений, оскільки про відмову відповідача у задоволенні вимог про перерахунок і призначення йому пенсії у більшому розмірі він дізнався отримавши лист відповідача №2227/Ж-14 від 07.11.2017 року, а з позовом звернувся до суду 21.11.2017 року. Крім того, в своїй відповіді на відзив відповідача, позивач вказує, що обставини, на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в своєму відзиві на його позов, а саме відсутність сплати пенсійних внесків з усіх складових грошового забезпечення працівників міліції у 2003-2005 році згідно з чинним на той час законодавством, не можуть бути підставою для відмови судом у задоволенні його позовних вимог, оскільки зі складових його грошового забезпечення (з яких йому було призначено пенсіюу2005 році) пенсійні внески також не сплачувалися. Тому, позивач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України у рішеннях по справах №21-70а15, №21-306а14, №21-449а14, вважає, що доплата за службу у нічний час, індексація, матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки, разові премії (винагороди) та одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в ОВС входять до складу грошового забезпечення працівників міліції.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав на адресу суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Зазначив, що на час призначення пенсії позивачу (2005 рік) довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, не оформлювалась, оскільки діюче законодавство не передбачало надання таких довідок. На час призначення пенсії позивачу у 2005 році стаття 9 Закону №2011-ХІІ діяла в іншій редакції, яка не передбачала включення до складу грошового забезпечення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та до 01.01.2007 року військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу не підлягали загальнообов'язковому держаному пенсійному страхуванню. Крім того, в письмових запереченнях, наданих до суду, відповідач зазначив, що на час призначення пенсії позивачу ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ діяла в редакції Закону №1769-ІV від 15.06.2004 року, відповідно до якої пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством. При цьому, представник відповідача, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України від 12.09.2017 року у справі №21-1115а16, в якій зазначено, що «Одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців» вважає, що посилання позивача на практику Верховного Суду України, зокрема постанову від 10.03.2015 року у справі №21-70а15 є помилковим, оскільки в постанові Верховного Суду України від 12.09.2017 року у справі №21-1115а16 зазначено: «як вбачається з мотивувальної частини постанови від 10.03.2015 року, Верховного Суду України не сформував правового висновку щодо віднесення одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення, а константував право позивача на її отримання при звільненні відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ. Таким чином, суд послався на вказані норми Закону, але обґрунтування правового висновку не навів».

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А тому, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно наказу МВС України №103 о/с від 07.03.2005 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України за п. 65 «А» (за віком) відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.20).

З березня 2005 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ призначену на підставі документів, зокрема грошового атестату №22 від 16.03.2005 року (а.с.72).

24.10.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку неправильно призначеної пенсії з урахуванням фактично отриманих ним за 24 календарних місяця перед звільненням зі служби в ОВС України доплат за службу у нічний час в сумі 147,68 грн., надбавки 100% в сумі 10920,00 грн., індексації в сумі 166,45 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4845,37 грн., надбавки за безперервну службу в сумі 22270,29 грн.,разових премій (заохочень) в сумі 14440,65 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС України в сумі 71776,32 грн. (а.с.14-15).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.11.2017 року № 2227/Ж-14, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що що нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не передбачено врахування у склад грошового забезпечення для призначення чи перерахунку пенсії грошової винагороди на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, пенсія призначена і виплачується йому правильно і підстав для її перерахунку у бік збільшення суми пенсії на підставі наданих ним документів немає (а.с.18-19).

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Виходячи з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 43 Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції Закону України №1769-ІV від 15.06.2004 року, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством.

Статтею 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженоїнаказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329) , до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (№ 2011-ХІІ) гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина першастатті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Зазначеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ.

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка повязана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої повязана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 1-1 цього Закону).

Правові економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населння України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зіст.1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованої на підтримання їх купівельної спроможності.

Отже, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за тривалість безперервної військової служби, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Щомісячна грошова винагорода військовослужбовця, яку позивач отримував під час проходження служби також включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, щомісячна грошова винагорода, винагорода за тривалість безперервної військової служби, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 10 березня 2015 року № 21-70а15 та в постанові від 20.10.2015 року у справі №21-2942а15.

Стосовно доводів відповідача про те, що перелічені вище виплати не належать до щомісячних виплат і додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно не враховуються при обчисленні пенсії, то вони ґрунтуються на висновках Конституційного Суду України, викладених в Рішенні від 13 травня 2015 року у справі № 4-рп/2015, згідно якого, встановлений у положеннях першого речення частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним, то вони є безпідставними, оскільки, вказане рішення Конституційного Суду стосується порядку перерахунку пенсії в зв'язку зі встановленням Кабінетом Міністрів України нової щомісячної додаткової грошової винагороди, а не порядку призначення пенсії, зокрема - видів грошового забезпечення, з яких розраховується її розмір.

Між тим, підставою для звернення позивача про перерахунок його пенсії слугувало не зміна чи введення нових додаткових видів грошового забезпечення, а те, що при призначенні йому пенсії за Законом №2262-ХІІ не було включено фактично отриманих ним за 24 календарних місяця перед звільненням зі служби в ОВС України доплат за службу у нічний час, надбавки 100%, індексації, матеріальної допомоги на оздоровлення, надбавки за безперервну службу, разових премій (заохочень) та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС України, які він отримував під час проходження військової служби.

Згідно довідки Управління поліції охорони в Харківській області №818/43/40/5-2017 від 18.10.2017 року розмір отриманих додаткових видів грошового забезпечення позивача з березня 2003 року по лютий 2004 року, за 24 місяці складає: за службу у нічний час - 147,68 грн., надбавка 100% - 10920,00 грн., індексація - 166,45 грн., матеріальна допомога на оздоровлення - 4845,37 грн., надбавка за безперервну службу - 22270,29 грн., премія (заохочення) - 14440,65 грн. та одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в ОВС України в сумі 71776,32 грн..

Виходячи з принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист своїх прав, свобод та інтересів, у тому числі шляхом оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пенсія позивачу має бути обчислена з розміру грошового забезпечення до складу якого, окрім іншого, мають бути включені отримані ним - грошова допомога на оздоровлення, премія (заохочення), винагорода за тривалість безперервної військової служби, надбавка 100%, доплата за роботу в нічний час, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, починаючи з 21.05.2017 року.

Таким чином, суд вважає дії відповідача щодо відмови від здійснення перерахунку пенсії позивачу згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/40/5-2017, протиправними.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.246 КАС України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 650,00 грн., згідно квитанції №1 від 15.11.2017 року, який на підставі ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на користь ОСОБА_1

Крім того, щодо позовних вимог позивача про встановлення судового контролю за виконаннм відповідачем судового рішення у цій справі та подання ним до суду звіту про виконання ним судового рішення протягом 15-ти днів з моменту набрання ним чинності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що суду надано право, а не обов'язок зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, судом не вбачається підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 6-14, 22, 72, 77, 90, 132, 139, 241, 242-246, 255, 293, 295, 382 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під*їзд, 2 поверх, код 14099344) щодо відмови від здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий 05.11.1997 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, адреса проживання: 61024, АДРЕСА_1) згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/40/5-2017.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під*їзд, 2 поверх, код 14099344) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий 05.11.1997 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, адреса проживання: 61024, АДРЕСА_1) згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.10.2017 року №818/43/40/5-2017, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплат за службу у нічний час в сумі 147,68 грн., індексації в сумі 166,45 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4845,37 грн., разових премій (заохочень) в сумі 14440,65 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС України в сумі 71776,32 грн., починаючи з 21.05.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий 05.11.1997 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, адреса проживання: 61024, АДРЕСА_1) з Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 650,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до суду апеляційної інстанції. Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя