Справа № 826/6109/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2018 року № 826/6109/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків

фінансових послуг

про визнання протиправною та скасування постанови №60/60/13-4/14/П

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - Відповідач), в якому просить суд: скасувати постанову Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг №60/60/13-4/14/П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 20.07.2017 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 23.10.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 23.10.2017 р. розгляд справи відкладено до 05.12.2015 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що неможливо виконати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01.12.2015 у зв'язку із наявністю відкритого касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ про визнання полісу, укладеного з страхувальником.

Представники Відповідачів заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що ПрАТ Страховою компанією «Галицька» не виконано розпорядження №2944, а тому Позивачем порушено п.5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням від 20.11.2012 року №2319.

В судовому засіданні 05.12.2017 року судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на 15.12.2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 01.12.2015 року № 2944 зобов'язано Позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Відповідача про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 22.12.2015 року.

З вказаного розпорядження вбачається, що 18.08.2014 року громадянином ОСОБА_1 подано до Товариства заяву про страхове відшкодування у зв'язку із настанням 07.06.2014 події, що має ознаки страхового випадку за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782.

В подальшому, ОСОБА_1 подано скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо невиконання Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Галицька» зобов'язань за вищевказаним договором.

Актом про правопорушення законодавства у сфері фінансових послуг від 18.02.2015 року № 92/13-15/13/6 розпочато провадження, вчинене Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька» на ринку фінансових послуг.

Розпорядженням від 09.04.2015 року № 702 зупинено провадження у справі про порушення ПрАТ страховою компанією «Галицька» у зв'язку з тим, що неможливо розглянути до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається у суді, до набрання рішенням суду в такій справі законної сили.

Листом від 05.08.2015 року Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька» повідомила Відповідача, що станом на 04.08.2015 року позовна заява ПрАТ СК «Галицька» про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2014 року № АI/2174782 судом не розглянута.

В подальшому листом від 21.12.2015 року Позивач повідомив Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 06.05.2015 року залишено без розгляду позовну заяву ПрАТ СК «Галицька» у зв'язку з повторною неявкою представника Позивача в судове засідання. Також Позивач повідомив, що повторно звернувся до суду з тими ж позовними вимогами.

В подальшому, 13.01.2016 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг винесено постанову № 15/13-15/13/5 від 13.01.2016 року про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Галицька», якою застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 1700,00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови було не виконання Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька», розпорядження № 2944, оскільки Позивачем не прийнято рішення у разі визнання вимог заявника про здійснення страхового відшкодування та його виплати або у разі невизнання майнових вимог заявника відмовити у здійсненні страхового відшкодування.

Позивачем було оскаржено в судовому порядку постанову №15/13-15/13/5 від 13.01.2016 року, при цьому постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2016 року по справі №826/2460/16 було відмовлено у задоволенні позову ПрАТ страхова компанія «Галицька».

Відповідно до акту від 24.01.2017 року №60/13-4/14 про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством страховою компанією «Галицька» Відповідачем встановлено, що Позивачем не виконано розпорядження №2944. Враховуючи вказане, Відповідач дійшов висновку про порушення ПрАТ СК «Галицька» вимог законодавства про фінансові послуги, а саме п.5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за №2112/22424, яким визнано, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

На підставі вказаного акту Відповідачем прийнято постанову від 16.02.2017 року №60/60/13-4/14/П про накладення на Позивача штрафної санкції у розмірі 17000,00 грн. про виконання або про відмову від добровільного виконання постанови вимагалось письмово повідомити Нацкомфінпослуг у термін включно до 16.03.2017 року з одночасним наданням, у разі сплати штрафу, документів, що підтверджують його оплату. У разі несплати його буде стягнуто в судовому порядку.

Позивач вважає, що спірну постанову прийняту Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому, звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"(далі також - Закон), п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070/2011, Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України, здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Як встановлено п.12 ч.1 статі 28 Закону, п.п.41 п.4 вищевказаного Положення, прийняті та надіслані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, фінансовим установам та саморегулівним організаціям розпорядження (приписи), а також вимоги про надання необхідної інформації та документів, є обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

За приписами статті 39 та частини першої статті 40 Закону № 2664-ІІІ у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Нацкомфінпослуг застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Частиною першою статті 41 названого Закону встановлено, що уповноважений орган застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: 1) провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Уповноваженого органу про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону; 4) тимчасово зупиняти або анулювати ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

У разі якщо порушення та його наслідки усунені порушником самостійно до застосування заходів впливу, крім випадків, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону, Уповноважений орган не застосовує заходи впливу за таке порушення.

Порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (ч.2 ст.40 Закону).

Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року за №2319 затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2112/22424) (далі - Положення № 2319), яке визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування заходів впливу.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Положення №2319, комісія може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; 4) тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Відповідно до пункту 2.2. Положення № 2319 рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Як встановлено Судом, Позивачем вимоги розпорядження Нацкомфінпослуг від 01.12.2015 року №2944 не виконано. У зв'язку з невиконанням зазначеного розпорядження, постановою Нацкомфінпослуг від 13.01.2016 року №15/13-15/13/5 на Позивача накладено штраф у розмірі 1700 грн., який в добровільному порядку ним не сплачено.

При цьому, оскаржуваною постановою Нацкомфінпослуг від 16.02.2017 року №60/60/13-4/14/П, у зв'язку з невиконанням розпорядження від 01.12.2015 року №2944, до Позивача за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, застосовано штрафну санкцію у розмірі 17000,00 грн. за не виконання розпорядження Нацкомфінпослуг від 01.12.2015 року №2944.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи Позивачем не надано доказів виконання розпорядження Нацкомфінпослуг від 01.12.2015 року №2944, що в свою чергу свідчить про правомірність застосування до Позивача штрафних санкцій.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновку про правомірність прийнятої постанови від 16.02.2017 року 360/60/13-4/14/П Відповідачем, а позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватному акціонерному товариству страхової компанії «Галицька» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22; ) відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук