Справа № 819/870/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/11049/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Дутки І.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про залишення без розгляду позовної заяви у справі №819/870/17 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу (суддя І інстанції - Шульгач М.П., місце ухвалення: м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції: 19.09.2017),

встановив:

У червні 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (надалі - позивач, ГУ ДФС у Тернопільській області) звернулося в суд з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_3.) про стягнення податкової заборгованості на загальну суму 1 541 506, 78 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду. Своє клопотання обґрунтовує тим, що звертаючись 07.06.2017 року до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з ФОП ОСОБА_3 податкового боргу, термін стягнення якого виник з 29.11.2016 року, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст. 99 КАС України. А тому просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.217 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь держави податкового боргу в сумі 1 541506, 78 грн, а позовну заяву ГУ ДФС у Тернопільській області до ФОП ОСОБА_3 про стягнення податкової заборгованості залишити без розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подане клопотання не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що заявлена в адміністративному позові сума податкового боргу складається з: 1419457,77 грн по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, з них - 935287,02 грн основного платежу та 477940,57 грн штрафних санкцій; 122055,00 грн податку на подану вартість, з них - 81370,00 грн основного платежу та 40685,00 грн штрафних санкцій.

Заборгованість по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов'язання, нарахованого згідно з податковим повідомленням - рішенням від 22.06.2015 р. №, а заборгованість по податку на додану вартість виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов'язання, нарахованого згідно з податковим повідомленням - рішенням від 22.06.2015 р. №, винесених на підставі Акта перевірки від 09.06.2015 р. №539/17/НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України в редакції, що діяла до 15.12.2017, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами.

В свою чергу, Податковий кодекс України (п. 56.18 статті 56, ст. 102) визначив спеціальні терміни давності у сфері податкових правовідносин. Відповідно до цих норм, платники податків можуть звернутися до суду за захистом своїх порушених прав протягом 1095 днів з моменту прийняття податковим органом рішення, яке порушує його права. Аналогічний термін застосовується і при зверненні до суду податкового органу з позовом про стягнення податкового боргу, який починає обчислюватися з моменту виникнення податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Оскільки податкові повідомлення рішення від 22.06.2015 р. №, № оскаржувалися в судовому порядку, з дня набрання законної сили рішення суду апеляційної інстанції у справі № 819/3415/15 (09.11.2016 року), спірні суми по оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях набули статусу узгоджених та розпочався перебіг строку для стягнення таких.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 102.4 ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Вищезазначені грошові зобов'язання відповідача були нараховані податковим органом у 2015 році та такі набули статусу узгоджених 09.11.2016 року. Відповідачем вказані зобов'язання не сплачено у добровільному порядку.

Оскільки з позовом про стягнення податкового боргу ГУ ДФС у Тернопілсьькій області звернулося 07.06.2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такий було подано з дотриманням встановленого ст. 102 ПК України строку 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

З огляду на викладені обставини справи та норми права, неприйнятним вважає колегія суддів посилання представник апелянта на порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, з огляду на те, що строк звернення до суду встановлюється цим Кодексом або іншими законами. В межах спірних відносин іншим законом є Податковий кодекс України, за положеннями пункту 102.4 статті 102 цього кодексу грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом може бути стягнено протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Керуючись 248, 310, 319, 321 КАС України, апеляційний суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у справі №819/870/17 - відмовити.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Костів

Судді Р.М. Гулид

Р.М. Шавель

Повний текст ухвали складено 07.05.2018.