Справа № 808/7111/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2018 року

м. Київ

справа №808/7111/13-а

адміністративне провадження №К/9901/5649/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 (Добродняк І.Ю., Бишевська Н.А., Семененко Я.В.) у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОДПІ, у якому просив: скасувати податкове повідомлення - рішення ОДПІ форми "Р" від 01.06.2013 № , яким йому внаслідок перевищення обсягу продажу товарів (300 000,00 грн) збільшено грошове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 63 416,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що з урахуванням законодавчо визначеного словосполучення "останні 12 календарних місяців" обчислення об'єму оподаткованих операцій за останні 12 місяців залежить від настання певної події. В його випадку моментом, з якого слід обчислювати останні 12 календарних місяців, є податкова перевірка за період з 01.04.2010 по 31.03.2013. Отже, останні 12 місяців має обчислюватися з березня 2013 року, а у період (з квітня 2012 року по березень 2013 року) загальна сума від здійснення операцій з реалізації товарів становила 253 665,16 грн, відповідно у нього не було обов'язку реєструватися платником ПДВ.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 09.06.2015 позов ФОП ОСОБА_2 задовольнив з тих підстав, що ліміт у 300 тис. грн обраховується не за будь - який період, що складає 12 місяців, а від дати настання певної події, тому початком останніх 12 календарних місяців є момент здійснення перевірки (квітень 2013 року). Крім того, суд встановив, що реєстраційний розрахунок суми від здійснення операцій за період з квітня 2011 року по березень 2012 року (301 626,08 грн) здійснено контролюючим органом з урахуванням суми податку, нарахованого постачальниками - платниками ПДВ (вхідний ПДВ), тому застосування вимог норми пункту 181.1 Податкового кодексу України щодо обов'язкової реєстрації позивача платником ПДВ є безпідставним.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 09.06.2015 постанову суду першої інстанції скасував, позов задовольнив частково.

Висновок суду в частині задоволених позовних вимог вмотивований тим, що при розрахунку суми від здійснення операцій, що підлягала оподаткуванню ПДВ починаючи з 11.04.2012, ОДПІ допустила помилку, що не заперечується сторонами, в результаті чого сума грошового зобов'язання згідно з податковим повідомленням - рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, розрахована невірно. Сума податку, що підлягає донарахуванню за основним платежем становить 48 733,00 грн, а штрафні (фінансові) санкції - 12 183,25 грн, тому повідомлення - рішення ОДПІ від 01.06.2013 № є протиправним в частині збільшення суми грошового зобов'язання на 2500,00 грн.

Відмова у задоволенні позову обґрунтована посиланням на те, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами свої заперечення стосовно наявності ПДВ в загальній сумі від здійснених операцій, яке підлягає виключенню під час розрахунку ліміту (300 тис. грн). Також суд з урахуванням встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки обставин, дійшов висновку про обов'язок позивача зареєструватися платником ПДВ з 11.04.2012 у зв'язку з перевищенням об'єму здійснених ним операцій у період з квітня 2011 року по березень 2012 року.

ФОП ОСОБА_2 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі та вирішення спору.

На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначає, що законодавець у нормі пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України чітко визначив, що період, за який обраховується сума від здійснення операцій за останні 12 календарних місяців, пов'язаний з настанням певної події, якою є момент здійснення перевірки. Крім того, позивач вважає, що словосполучення "без урахування податку на додану вартість" у пункті 181.1 статті 181 ПК України слід розуміти як необхідність вирахування суми ПДВ, сплаченої позивачем при придбанні товару.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19.04.2018 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2 прийняв до провадження та визнав за можливе попередній розгляд справи.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - в силі як таке, що прийнято відповідно до закону та є належно обґрунтованим.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та у запереченнях на касаційну скаргу відподповідача і дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанції встановили, що фактичною підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення, з приводу правомірності якого виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті позапланової документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 від 20.05.2013 № 67/1720/НОМЕР_2. Згідно з цим висновком позивач у період, охоплений перевіркою, з 01.04.2010 по 31.03.2013, порушив пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Висновок ДПІ про порушення позивачем наведеної норми податкового законодавства обґрунтований тим, що у період з квітня 2011 року по березень 2012 року обсяг оподаткованих операцій позивача становив 301626,08 грн, що перевищує 300 000,00 грн, проте з 11.04.2012 всупереч вимог пункту 183.1 статті 183 ПК України платником ПДВ не зареєструвався.

Коло осіб, які для цілей оподаткування ПДВ вважаються платниками цього податку, визначені у розділі V "ПОДАТОК НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ" ПК України.

Відповідно до пункту 180.1 статті 180 ПК України (у редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платником ПДВ серед інших є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Відповідно до пункту 181.1 статті 180 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до пункту 183.2 статті 183 ПК України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Таким чином, платником ПДВ вважається особа, яка протягом остатніх 12 календарних місяців отримала на розрахункових рахунок/касу або відвантажила на товару з відстрочкою платежу на суму 300 000,00 грн і більше.

При цьому аналіз наведених норм ПК України дає підстави для висновку, що кожен суб'єкт господарювання, окрім платників єдиного податку, має прораховувати об'єм здійснених ним оподаткованих операцій на перше число кожного місяця за останні 12 календарних місяців. Тобто, 12-тимісячний проміжок часу зміщується на місяць вперед відносно первинної дати початку відліку. І якщо сукупна сума від здійснення оподатковуваних операцій за цей проміжок часу перевищує 300 000,00 грн, такий суб'єкт господарювання зобов'язаний зареєструватися платником ПДВ з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 ПК України.

Як встановили суди, у період охоплений перевіркою обсяг оподаткованих операцій позивача понад 300 000,00 грн досягнув вперше у березні 2012 року, внаслідок чого він був зобов'язаний до 10.04.2012 зареєструватися платником ПДВ, однак цього не зробив, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що донарахування позивачу грошового зобов'язання з ПДВ за період з 11.04.2012 по 31.03.2013 згідно з податковим повідомленням - рішенням від 01.06.2013 № у сумі 60 916,25 грн є правомірним.

Не спростовують даний висновок суду апеляційної інстанції і доводи позивача, що обрахування встановленого пунктом 181.1 статті 181 ПК України граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого пов'язується обов'язок особи зареєструватись платником ПДВ та з його сплати, здійснюється з урахування ПДВ, а сума 301 626,08 грн включає ПДВ, оскільки під час розгляду справи всупереч вимог частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не підтвердив наведене належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна