Справа № 750/5074/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 травня 2018 року
Київ

справа №750/5074/17
адміністративне провадження №К/9901/44751/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року (головуючий суддя - Клопот С.Л., судді: Скалозуб Ю.О., Кашпур О.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року (головуючий суддя - головуючого - судді Кобаль М.І., судді: Епель О.В., Карпушової О.В.),

у адміністративній справі № 750/5074/17 за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби та зобов`язати розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975» з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з моменту встановлення інвалідності він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про що ним була подана заява до Міністерства оборони України та додані всі необхідні документи, проте йому було відмовлено в зв`язку з тим, що в поданих ним документах відсутні документи, які свідчать про причини та обставини поранення. Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду, який постановою від 25 січня 2016 року визнав протиправним та скасував пункт 15 протоколу № 96від 11 листопада 2016 року комісії Міністерства оборони України про повернення на доопрацювання документів та зобов`язав останнього розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії. Міністерства оборони України повторно розглянуло його заяву та Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 42 від 21 квітня 2017 року відмовило йому в призначенні такої допомоги, оскільки інвалідність встановлена понад 3-місячний строк після звільнення зі служби. Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оброни України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Вирішуючи спір між сторонами, суди виходили з того, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил в період з 28 червня 1981 року по 13 червня 1987 року у складі військової частини НОМЕР_1 в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан.

Згідно з актом судово-медичного обстеження № 142 від 13 липня 2013 року, у позивача мають місце наслідки закритої черепно-мозкової травми (контузії головного мозку у 1983 році) у вигляді хронічного церебрального арахноїдиту, післятравматичної енцефалопатії з наявністю розсіяної дрібно-вогнищевої симптоматики, вегето-судинної дисфункції та вираженого церебрастенічного синдрому, ценсоневральна двобічна приглухуватість ІІІ ступеню, рубеця м`яких тканин лівої лобної області, котрі можуть являтись наслідками бойової травми, отриманої в 1983 році.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 749 від 5 серпня 2010 року поранення (контузія) рядового запасу ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0111820 від 24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, безстроково.

Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності, поранення, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до протоколу (рішення) засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 42 від 21 квітня 2017 року, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби.

Суди визнали такі дії Міністерства оборони України протиправними, мотивуючи свої рішення тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач набув з дня встановлення ІІІ групи інвалідності.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство оборони подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 26 жовтня 2010 року, і станом на цей момент редакція статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачала виплату такої допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності. Оскільки у позивача інвалідність настала поза межами трьохмісячного строку він немає права на отримання такої допомоги. Крім того скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково застосували редакцію Закону №2011-ХІІ, яка на день встановлення ІІІ групи інвалідності позивача 26 жовтня 2010 року, не діяла. Оскільки право на таку допомогу виникає на момент встановлення інвалідності, то така допомога повинна призначатися та виплачуватися в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами, а саме № 276/322/17 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.

Постановою від 20 березня 2018 року у вказаній справі Верховний Суд залишив без змін судові рішення, відповідно до яких позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_2 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 14 грудня 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у 150 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, травми, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975 (далі Порядок № 975).У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована, тим, що згідно з частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Таким чином, Верховний Суд у справі № 276/322/17 фактично встановив право позивача як військовослужбовця строкової військової служби на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, незалежно від часу настання інвалідності.

Суд вважає за необхідне відступити від вказаного висновку Верховного Суду щодо застосування статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на таке.

Як встановлено судом під час розгляду справи № 276/322/17 позивач проходив строкову військову службу, в період якої мали місце події (захворювання або нещасний випадок), які призвели до настання інвалідності. За встановленими у даній справі обставинами позивач також проходив строкову військову службу

Частиною шостою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Таким чином, на думку колегії суддів Верховного Суду, вказаною нормою для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, за якими обмежено проміжок часу у який має настати інвалідність для виникнення права військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений або в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.

Відповідно до частини першої статті 346 КАС України суд який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи № 750/5074/17 (К/9901/44751/18) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Керуючись ст.ст. 346, 347 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Справу № 750/5074/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року передати на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик,
Судді Верховного Суду