Справа № 317/851/17(2-а/317/43/2017)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 травня 2018 року

Київ

справа №317/851/17(2-а/317/43/2017)

провадження №К/9901/1466/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 317/851/17

за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі лейтенанта Коптєвої Мирослави Володимирівни, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Коптєвої Мирослави Володимирівни на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 11 травня 2017 року (головуючий суддя Ачкасов О.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя Мельник В.В., судді Чепурнова Д.В., Сафронова С.В.),

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора 1-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі лейтенанта Коптєвої М.В. (далі - Інспектор поліції), у якому з урахуванням уточнень від 21 березня 2017 року просила скасувати постанову АР№748927 від 2 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122, частиною 6 статті 121 КпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. (далі також - Постанова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що викладені у Постанові обставини щодо порушення правил дорожнього руху при випередженні автомобіля патрульної поліції під час руху по проїзній частині на проспекті Соборного в м. Запоріжжя не відповідають дійсності і висновок відповідача про наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за описаних в Постанові обставин ґрунтується на хибній правовій оцінці її дій як водія при виконанні маневру з випередження.

Запорізький районний суд Запорізької області постановою від 11 травня 2017 року позовні вимоги задовольнив.

Скасував постанову серії АР №748927 від 2 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122, частиною 6 статті 121 КпАП та стягнув на користь держави з Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, суму судового збору в розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 серпня 2017 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі Інспектор поліції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не врахували і не надали належної правової оцінки наданим відповідачем доказам, які, на думку останнього, доводять факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, відтак і правомірність притягнення до адміністративної відповідальності на підставі спірної Постанови.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначила про те, що оскаржені судові рішення є законними і обґрунтованими, суди повно і всебічно дослідили наявні у справі докази, з'ясували обставини справи, відтак дійшли правильного висновку про протиправність спірної Постанови. З урахуванням наведених у відзиві мотивів просила відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 2 березня 2017 року Інспектор поліції склала щодо ОСОБА_1 постанову серії АР №748927 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. відповідно до частини 2 статті 122, частини 6 статті 121 КпАП.

Обставини вчиненого правопорушення, згідно з цією Постановою, полягали в тому що 3 березня 2017 року о 00-00 год. ОСОБА_1, кермуючи транспортним засобом Фольксваген Гольф Плюс, номерний знак НОМЕР_1 по пр.Соборному в м.Запоріжжя здійснила рух на дорозі, що має три смуги для руху в одному напрямку, не займаючи правого краю на проїзній частині за відсутності інших транспортних засобів, чим порушила пункт 11.2 Правил дорожнього руху України, та рухалась із забрудненим номерним знаком, що не дало змоги чітко розпізнати номери на відстані 20 м., чим порушила пункт 30.2 Правил дорожнього руху України.

Переглянувши надані як позивачем, так і відповідачем відеозаписи дорожньої пригоди, яка відповідно до Постанови становить суть адміністративного правопорушення, суди попередніх інстанцій констатували, що позивачка рухалась в середньому ряду, безпосередньо за автомобілем патрульної поліції і виїхала на ліву смугу для здійснення випередження автомобіля патрульної поліції.

Відповідно до запису відеореєстратора, з моменту випередження патрульного автомобіля до вмикання патрулем сирени минуло менше 30 секунд. Зокрема, суди ствердили, що перебування автомобіля позивачки на лівій смузі не створило жодної аварійної ситуації для жодного автомобіля; ні позаду її автомобіля, ані перед ним не було жодного транспортного засобу, крім того, перехрестя не дали водієві можливості перебудуватися на іншу смугу руху.

Також суди звернули увагу на те, що у Постанові Інспектора поліції вказала час події правопорушення « 3 березня 2017 року о 00-00 год.», тоді як Постанова датована « 2 березня 2017 року», тобто раніше вчинення правопорушення; окрім того в постанові відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з її правами, як і відсутній підпис про отримання копії Постанови.

Стосовно порушення позивачкою пункту 30.2 Правил дорожнього руху, яке полягало в неможливості чіткого визначення символів номерного знака з відстані 20 метрів, то суди вказали, що достатніх доказів, які б це підтверджували, їм не надано, натомість з відеозаписів вбачається, що знак був освітлений, на пропозицію поліцейських позивачка відразу протерла номерний знак ганчіркою.

За встановлених обставин суди дійшли висновку, що спірна Постанова є безпідставною і необґрунтованою, відтак підлягає скасуванню як протиправна.

Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій і при прийнятті постанови виходить з такого.

Відповідно до статті 245 КпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 258 КпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 258 КпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини п'ятої статті 258 КпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, встановлено у частині першій статті 222 КпАП.

За змістом цієї статті органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, які виникають внаслідок порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. До переліку таких адміністративних правопорушень включено, зокрема, правопорушення, відповідальність за які встановлена частиною першою статті 122 КпАП (якою, з-поміж іншого, встановлено відповідальність, зокрема, за порушення водіями транспортних засобів правил розташування транспортних засобів на проїзній частині) та частиною шостою статті 121 КпАП (якою встановлено відповідальність, зокрема, за керуванням водіями транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів).

Згідно з частиною другою статті 222 КпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За встановлених в цій справі обставин і правового регулювання цих правовідносин колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про неправомірність спірної Постанови.

Доводи касаційної скарги, по суті, зводяться до незгоди з мотивами судів, якими вони керувалися при оцінці доказів і встановлених на цій підставі обставин дорожньої-транспортної ситуації за участі позивачки, що в підсумку вплинуло на прийняття рішення про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, поставленого їй за провину, та протиправність спірної Постанови.

З урахуванням визначених статтею 341 КАС меж перегляду касаційним судом, такі аргументи відповідача не можуть слугувати підставою для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень.

Відповідно до статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 350 КАС передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій..

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Коптєвої Мирослави Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 11 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх