Справа № П/811/1447/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" квітня 2018 р. справа № П/811/1447/17
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 р. (суддя Притула К.М., м. Кропивницький)

у справі № П/811/1447/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошової допомоги, -

встановив:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйнятті рішення про призначення позивачу грошової допомоги, а також у не надісланні його разом із зазначеними документами начальникові Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для видання наказу про виплату такої допомоги позивачу;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому III групи інвалідності, а також надіслати це рішення разом із необхідними документами начальникові Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для видання наказу про виплату такої допомоги позивачу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь позивача одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням йому III групи інвалідності в розмірі 217500 грн. (150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 03.10.2016 р.).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 р. позов задоволено частково, а саме стягнуто з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь позивача одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 217500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - відповідач-2) оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що в мотивувальній частині оскарженої постанови колегією суддів не зазначено чому вона не врахувала і не застосувала положення законодавства, на які позивач посилався у своєму позові для підтвердження своїх доводів.

Згідно з абз. 3 п. 15 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги встановлено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 р. (далі - Порядок № 850).

В ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 р. у справі № П/811/1872/16 зазначено, що "саме на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки" та "позивач у справі має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850, незважаючи на те, що його після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ було прийнято на службу в органи поліції і у подальшому звільнено з поліції, у зв'язку з чим він обґрунтовано, відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням положень п. 7 Порядку звернувся до відповідача із заявою (рапортом), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому III групи інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ)".

В оскаржуваній постанові суд дійшов хибного висновку про те, що особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності повинна призначатися та виплачуватися відповідно до положень Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 р. № 4 (далі - Порядок № 4). Цей висновок не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4 є підзаконним нормативним актом і він суперечить нормам абз. 3 п. 15 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що на час звернення позивача до відповідача-2 із заявою (рапортом) про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності до Закону України "Про Національну поліцію" не були внесені зміни, які дозволяли виплачувати поліцейським одноразову грошову допомогу у разі встановлення інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ, у Порядку № 4.

Відповідно до листа відповідача-2 від 21.07.2017 р. № 1405/05/28-17 висновок про отримання одноразової грошової допомоги та необхідний пакет документів направлено на розгляд ДФОП МВС України. За результатами розгляду вказані матеріали повернуті у зв'язку із невідповідністю вимогам законодавства.

Отже, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Позивач не втрачав права на отримання одноразової грошової допомоги лише через те, що подав рапорт після втрати чинності Закону України "Про міліцію", оскільки інвалідність була набута під час проходження служби саме в органах внутрішніх справ України та норма Закону України "Про міліцію" щодо такої виплати залишається чинною.

Аналіз норм Порядку № 850 дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

У Міністерства внутрішніх справ України були відсутні законні підстави для відмови позивачу у призначенні і виплаті йому грошової допомоги.

Норми Порядку № 850 не надають право Міністерству внутрішніх справ України повертати позивачу необхідні матеріали у зв'язку із невідповідністю вимогам законодавства.

Виходячи з наведеного, є протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйнятті рішення про призначення позивачу грошової допомоги, а також у не надісланні його разом із документами начальникові Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для видання наказу про виплату такої допомоги позивачу.

Таким чином, оскаржена постанова суду першої інстанції у частині відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог не може вважатися законною та обґрунтованою.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та задовольнити позов у цій частині.

В апеляційній скарзі відповідач-2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що судом першої інстанції було прийнято рішення з порушенням статей 69, 71, 77, 138 КАС України у зв'язку з тим, що судом не було розглянуто клопотання про допит свідка - головного спеціаліста відділу розрахунково-касового обслуговування УФЗБО ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 з метою встановлення обставин, які мають важливе значення для вирішення справи по суті, а саме для детального роз'яснення обставин, з яких складався висновок про одноразову грошову допомогу та обставин, на підставі яких позивачу було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

В порушення частин 4, 5, 6, 7 ст. 160 КАС України за наслідками заявлення в суді клопотання про виклик та допит свідка не було постановлено окремої ухвали за наслідками розгляду клопотання.

При прийняті рішенням про розгляд справи в порядку письмового провадження судом першої інстанції було порушено ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128 КАС України, а саме суд першої інстанції не врахував, що не всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Зазначає, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 217500 грн. було затверджено на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 р. у справі № П/811/1872/16 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області.

Відповідно до зазначеної постанови суду було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яка полягає у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України в 15-дений строк з дня реєстрації висновку щодо виплати позивачу грошової допомоги у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності відповідно до пункту 7 Порядку № 850. Також зобов'язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності, що зазначений в пункті 7 Порядку № 850.

Таким чином, оскаржене рішення суду першої інстанції є суперечливим, оскільки суд дійшовши до висновку про те, що на позивача не поширюється дія Порядку № 850, а поширюється дія Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, задовольнив позовну вимогу про стягнення з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь позивача одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому III групи інвалідності в сумі 217500 грн., яка була розрахована на виконання вимог постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.02.2017 р. та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 р. у справі № П/811/1872/16 відповідно до Порядку № 850.

Відповідно до змісту положень п. 8, п. 9, п. 10, п. 11 Порядку № 850 перерахування суми коштів в розмірі 217500 грн. можливе лише тоді, якщо Міністерство внутрішніх справ України прийме рішення про призначення одноразової грошової допомоги, тобто Міністерство внутрішніх справ України мало б затвердити висновок про призначення допомоги в розмірі 217500 грн., який був складений ГУНП в Кіровоградській області на вимогу суду та виплата допомоги повинна була б проводитись у цьому випадку органом внутрішніх справ (а не органом поліції, яким є відповідач-2) за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України.

Міністерство внутрішніх справ України рішення про призначення одноразової грошової допомоги не приймало, оскільки висновок про призначення одноразової грошової допомоги не був затверджений Міністерством внутрішніх справ України, тому відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до висновку.

Виплата одноразової грошової допомоги відповідач-2 здійснюється лише відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, відповідно до якого фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2 до зазначеного порядку.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України.

Відповідно до ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату у випадку визначення поліцейському інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Таким чином, суд не вправі зобов'язати та підміняти державний орган у виконанні його владних повноважень, встановлених чинним законодавством, тому вимога про стягнення з відповідача-2 одноразової грошової допомоги у розмірі 217 500 грн., як особі, яка отримала інвалідність, є такою, що виходить за межі компетенції, а також повноважень суду, встановлених чинним законодавством.

На думку відповідача-2, суд повинен був прийняти рішення не про стягнення одноразової грошової допомоги у сумі 217 500 грн., а зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про нарахування одноразової грошової допомоги позивачу.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу позивача підтримали, проти задоволення апеляційної скарги відповідача-2 заперечували.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача-2 підтримав, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Представник Міністерства внутрішніх справ України, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до наказу від 29.04.2016 року №106 о/с ОСОБА_1, підполковник поліції, начальник Маловисківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в області, з 30.04.2016 року звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

Позивачем отримано довідку МСЕК серії 12ААА № 007232 від 05.10.2016 р., на підставі якої встановлено, що ступінь втрати позивачем професійної працездатності становить 40%.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААА № 183236 від 05.10.2016 р. позивачу з 03.10.2016 р. встановлено III групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою від 04.10.2016 року про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що він отримав ІІІ групу інвалідності, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В свою чергу, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області листом від 28 жовтня 2016 року № 2213/02/28-2016 повідомило позивачу про відсутність правових підстав для призначення грошової допомоги.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, яка полягає у неподанні до Міністерства внутрішніх справ України в 15-дений строк з дня реєстрації висновку щодо виплати позивачу грошової допомоги у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності відповідно до пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності, зазначений в пункті 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі № П/811/1872/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, зазначені позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

На виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області складено висновок на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та комплект документів для призначення одноразової грошової допомоги колишньому поліцейському ОСОБА_1 направлено до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України від 03.07.2017 року № 15/2-2330 матеріали для призначення одноразової грошової допомоги підполковнику поліції ОСОБА_1 були повернуті до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області у зв'язку з невідповідністю вимогам законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача-2 на користь позивача одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 217500 грн., оскільки:

- у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло 03.10.2016 року;

- останнім місцем роботи позивача був підрозділ Національної поліції, тому виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до положень Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4;

- відповідно до розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4);

- Міністерство внутрішніх справ України розглянуло пакет документів щодо призначення позивачу грошової допомоги та прийнято відповідне рішення, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України;

- позивач подав 04.10.2016 року відповідачу-2 заяву про проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв'язку з отриманням ІІІ групи інвалідності, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та є таким, що має право на отримання спірної одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, що виділяється на утримання Національної поліції України (в даному випадку - ГУНП в Кіровоградській області), що також підтверджується висновком відповідача-2 про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, в постанові Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі № П/811/1872/16 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, що не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850. Також цією постановою зобов'язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги у зв'язку з установленням йому третьої групи інвалідності, що зазначений в пункті 7 Порядку № 850.

Постанова суду Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі № П/811/1872/16 на час розгляду цієї справи не скасована та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію", яким врегульовано правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, порядок проходження служби в Національній поліції України, а також питання виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено Порядком № 850. Зазначений порядок було прийнято на підставі статті 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пп. 2 п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9, 10, 11 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Отже, виплата грошової допомоги відповідно до вимог Порядку № 850 здійснюється лише на підставі рішення Міністерства внутрішніх справ України про її призначення за наслідком розгляду висновку щодо виплати грошової допомоги. Порядком № 850 за наслідком розгляду висновку щодо виплати грошової допомоги передбачений обов'язок Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення або про призначення, або про відмову у призначенні грошової допомоги.

Відповідно до матеріалів справи, Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області на виконання рішення суду у справі № П/811/1872/16 відповідно до Порядку № 850 було направлено висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги. За наслідком розгляду вказаного висновку Міністерством внутрішніх справ України не було прийнято ані рішення про призначення, ані про відмову у призначенні грошової допомоги. Натомість, листом від 03.07.2017 року № 15/2-2330 матеріали на призначення одноразової грошової допомоги позивачу були повернуті Головному управлінню Національної поліції в Кіровоградській області у зв'язку з невідповідністю вимогам законодавства.

Доводи Головного управлінням Національної поліції в Кіровоградській області та висновки суду першої інстанції про те, що на спірні правовідносини у цій справі поширюється положення Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступні обставини.

Так, судом першої та апеляційної інстанції у справі № П/811/1872/16 було встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області із заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги 04.10.2016 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916 "Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" пункт 5 розділу І Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 такого змісту: " 4) пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.".

Ці зміни набрали чинності 07.10.2016 року, тобто після подання заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги від 04.10.2015 року.

В рішенні від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі N 1-7/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також колегія суддів зазначає, що у рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту права позивача у цій справі є визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйнятті рішення за висновком Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про призначення грошової допомоги ОСОБА_1, та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення з урахуванням висновків суду. В іншій частині позову слід відмовити.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови з прийняттям нової- про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 р. у справі № П/811/1447/17 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйнятті рішення за висновком Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про призначення грошової допомоги ОСОБА_1, та зобов'язати прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко