Справа № 760/26877/17
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/284/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Букіної О.М.

при секретарі Кривулько С.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Негріча Леоніда Миколайовича про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2432/20500/17,

В С Т А Н О В И В :

29.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 2432/20500/17 та закрити справу про порушення митних правил.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2017 ним було отримано постанову від 08.11.2017, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС, начальником управління протидії митним правопорушенням Леонідом Миколайовичем Негрічем, якою ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 8500 гривень.

У квітні 2017 року позивач отримав лист № 03-70-61/794/36 від 11.04.2017 від Волинської митниці ДФС, в якому було зазначено, що в результаті проведення перевірки щодо законності перебування на митній території України автомобіля марки VOLVO ХС70, р.н. НОМЕР_1, кузов (VIN-код) НОМЕР_2, ввезеного ОСОБА_1 на митну територію України 14.03.2017 з метою транзиту, посадовими особами митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС встановлені ознаки порушення митного законодавства України, передбачені статтею 470 Митного кодексу України.

25.07.2017 на адресу позивача надійшов лист від Волинської митниці ДФС № 1692/20/03-70-20-03 від 18.07.2017, до якого був доданий протокол про порушення митних правил №2432/20500/17 від 17.07.2017, складений старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС Олександром Васильовичем Бісюком.

Зазначає, що звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом щодо визнання зазначеного протоколу нечинним.

13.09.2017 подав до Волинської митниці ДФС клопотання про перенесення розгляду справи про порушення митних правил.

Позивач, вважаючи, що правопорушення було виявлено 11.04.2017, а строк накладання адміністративного стягнення сплив не пізніше 11.10.2017, 12.10.2017 направив до Волинської митниці ДФС клопотання про закриття провадження у справі про порушення митних правил №2432/20500/17.

Вказує, що 02.11.2017 отримав листа від Волинської митниці ДФС № 3270/03-70-20-03-16 від 19.10.2017 підписаного заступником начальника УПМП, начальником відділу оперативного реагування Є.С. Шелігацьким в якому йшлося про неприйняте по його справі рішення та повідомлялось про перенесення розгляду справи про порушення митних правил на 08.11.2017.

03.11.2017 позивачем знову до Волинської митниці ДФС було направлено клопотання про перенесення розгляду справи, яке було вручено представнику Волинської митниці ДФС 07.11.2017.

Позивач вважає, що відповідач не мав права розглядати справу про порушення митних правил за його відсутності, а справа за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

05.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

05.12.2017 судом направлені запити до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві.

17.01.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання позивача.

Ухвалою суду від 05.02.2018 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

28.02.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

27.03.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається що, останній просить відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначає, що 17.07.2017 Волинською митницею ДФС було складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 2432/20500/17, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Вважає, що позивач умисно затягував розгляд справи, направляючи на адресу митниці клопотання про її відкладення. Крім того, не з'являвся за викликом до митниці та не надав будь - яких пояснень щодо складеного протоколу.

Однак, постановою ДФС від 08.11.2017 гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

В запереченнях зазначає, що посилання позивача на строки накладення адміністративного стягнення є безпідставними, оскільки вчинене правопорушення ОСОБА_1 є триваючим та шестимісячний строк накладення стягнення митницею не порушено.

28.03.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання щодо відзиву поданого митним органом.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (далі МК України).

Пунктом 25 ст. 4 МК України передбачено, що митний режим -це комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення

Відповідно до ст. 90 МК України транзит- це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту 28 діб; 3) для авіаційного транспорту 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) 90 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами у справі про порушення митних правил згідно із ч. 1 ст. 495 МК України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС встановлено, що 14.03.2017 на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, гр. ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «Volvo», р.н. НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. Станом на 16.07.2017 не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 МК України встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Таким чином, термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 24.03.2017.

17.07.2017 старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Бісюком О.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 2432/20500/17 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а розгляд справи призначено на 16.08.2017 о 10-00 годині за місцем знаходження Волинської митниці ДФС: Волинська обл., Любомльський район, село Римачі.

Про складення зазначеного протоколу та дату розгляду справи ОСОБА_1 було повідомлено листом разом із примірником відповідного протоколу.

Крім того, ОСОБА_1 було повторно повідомлено про розгляд справи на 20.09.2017, 25.10.2017 та 08.11.2017.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за викликами до Волинської митниці не з'являвся, проте направляв на її адресу клопотання про перенесення розгляду справи.

08.11.2017 заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником Управління боротьби з митними правопорушеннями Негрічем Л.М. було винесено постанову № 2432/20500/17 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 470 ч. 3 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 8500,00 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що начальник Управління боротьби з митними правопорушеннями Негріч Л.М. дійшов висновку про недобросовісне використання ОСОБА_1 процесуальними правами, передбаченими ст. 498 МК України, та вважав можливим розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Разом із тим, згідно із ч. 3 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 листом від 11.04.2017 № 03-70-61/794/36 викликався до Волинської митниці ДФС для надання особистих пояснень з приводу законності підстав перебування транспортного засобу на митній території України. Разом з тим, отримавши даний лимст обосисто, ОСОБА_1 до митниці так і не прибув.

Крім того, листами від 18.07.2017 № 1692/20/03-70-20-03, від 17.08.2017 № 2616/7/03-70-20-03, від 22.09.2017 № 2630/03-70-20-03-16 та 19.10.2017 № 3270/03-70-20-03-16 ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд протоколу про порушення митних правил, однак останнім направлялися клопотання про відкладення розгляду.

Таким чином, суд вважає, що митний орган при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з його боку було вжито всіх можливих заходів до забезпечення процесуальних прав ОСОБА_1, передбачених ст. 498 МК Кодексу.

Таким чином, доводи позивача про те, що його було обмежено в ефективному засобі юридичного захисту, про який йдеться у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає безпідставними.

Разом з цим, суд вважає, що дії позивача при розгляді справи про порушення митних прави,зокрема , неодноразова неявка та подання клопотань про перенесення розгляду справи, з точки зору ст. 498 МК України слід розцінювати, як зловживання правом, яке направлене на затягування розгляду справи з метою сплину строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів позивача щодо накладення на нього адміністративного стягнення з порушенням строків, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Листом Міністерства юстиції України від 01.12.2003 № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.

Разом з тим, правопорушення вчинене ОСОБА_1 є триваючим, оскільки не вивезення автомобіля за межі митної території України характеризується свідомими діями самого ОСОБА_1, які продовжують існувати і на час розгляду справи.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

Разом з цим, листом Міндоходів України від 30.08.2013 №16666/7/99-99- 24- 03-09-17 роз'яснено, що обгрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих (зокрема, недоставляння до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк) не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Слід зазначити, що дане правопорушення виявлене лише 17.07.2017 під час складання протоколу, а тому строк накладення адміністративного стягнення закінчується 17.01.2018.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, накладення адміністративного стягнення узгоджується з санкцією ч.3 ст. 470 МК України, характеру вчиненного правопорушення та особи правопорушника.

З урахування вищевикладеного, підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2432/20500/17 від 08.11.2017 відносно позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.470 МК України відстуні, а тому суд суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Негріча Леоніда Миколайовича про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2432/20500/17 від 08.11.2017 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Букіна