Справа № 553/2874/17
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 553/2874/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Гуцала М.І.

суддів: Донець Л.О. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 26.02.2018, суддя Крючко Н.І. (повний текст складено 26.02.18) по справі № 553/2874/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону УПП у м. Житомир Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Моісєєва Руслана Юрійовича

про скасування постанови серії АР № 641058 про адміністративне правопорушення від 21.10.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Полтава з вимогами до інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону Управління патрульної поліції м. Житомир Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Моісєєва Руслана Юрійовича про визнання неправомірними дій та скасування постанови серії АР № 641058 від 21.10.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на незаконність постанови, оскільки вона винесена на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушені його права на об'єктивний і справедливий розгляд справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, що позбавило його можливості пошуку адвоката та ознайомлення з матеріалами справи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26.02.2018 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Приймаючи зазначене судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що обставини скоєння правопорушення не заперечувались самим позивачем. Що стосується місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, то такий порядок чітко встановлений розділом IV КУпАП, порушення якого не було виявлено в ході судового розгляду позову.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник стверджує про порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та не дослідження і не надання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектор порушив вимоги ст. 278, 279 КУпАП. Наявний в матеріалах справи відеозапис не може бути доказом у справі, оскільки в постанові відсутні відомості про технічний засіб такої відеофіксації, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП. Також, форма оскаржуваної постанови не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 (далі - Інструкція №1395).

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

04.05.2018 на електронну адресу Харківського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 05.05.2018 було залишено без задоволення, з огляду на вимоги ст. 195 КАС України про подання такого клопотання не пізніш як за п'ять днів до відповідного судового засідання.

На підставі ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає, що клопотання позивача про перенесення розгляду справи не підлягає задоволенню.

В судове засідання сторони не з'явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС Україна, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд може розглянути справу в письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 21.10.2017 інспектором патрульної поліції 9-ї роти Управління патрульної поліції у м. Житомир старшим сержантом поліції Моісєєвим Русланом Юрійовичем винесено постанову серії АР № 641058, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається із зазначеної постанови, позивач, 21.10.2017, керуючи транспортним засобом Renault Trafik, д.р.н. НОМЕР_1 у м.Житомир на вул. Київській, 106 здійснив поворот ліворуч, перетнувши подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 1.3 ПДР України.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі - Інструкція).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що спростовує доводи апеляційної скарги про незаконність розгляду відповідачем його адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу.

Надаючи оцінку оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

Згідно положень п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що дорожня розмітка у вигляді подвійної суцільної лінії поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах. При цьому, приписами зазначеної норми права передбачена заборона перетину такої дорожньої розмітки. Таким чином, наявність подвійної суцільної лінії на дорожньому полотні унеможливлювала здійснення позивачем при керуванні транспортного засобу маневру повороту з перетином такої дорожньої розмітки. Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності такої дорожньої розмітки фактичним обставинам дорожнього покриття (дорога має мати чотири та більше смуг) не можуть бути достатнім та належним обґрунтуванням правомірності дій позивача по недотриманню встановленої заборони перетину подвійної суцільної лінії.

Факт скоєння самого правопорушення не заперечувалися самим позивачем в ході притягнення його адміністративної відповідальності, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 30), та зафіксовано в самій постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с. 7), складеної уповноваженою особою у відповідності до наявних у неї меж владних повноважень. Посилання на ту обставину, що постанова заповнена не друкованими, а прописними літерами, не може змінювати сутність та зміст фіксованого правопорушення, оскільки заповнення відомостей у постанові здійснено розбірливим почерком. Крім того, колегія суддів, на підтвердження скоєного правопорушення приймає до уваги наявні у матеріалах справи рапорт відповідача від 21.10.2017 щодо обставин порушення позивачем ПДР (а.с.31), роздруківки з інтернет-ресурсу Google/maps щодо фактичної наявності на місці скоєння правопорушення суцільної подвійної дорожньої розмітки (а.с. 32-34).

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які свідчили про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, останній не надав, а судом таких обставин не встановлено. Зокрема, судом не було виявлено обставин, які б хоча б частково підтверджували спотворення поліцейським обставин скоєння позивачем правопорушення, відомостей про конфлікт інтересів чи іншу зацікавленість відповідача у результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому колегія суддів зауважує на беззаперечність того факту, що відповідач у справі виконував саме обов'язки по забезпеченню безпеки дорожнього руху, фіксуючи вчинене позивачем порушення у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, є неспроможними, оскільки ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено внесення такого запису лише у разі фіксації самого факту правопорушення. В даному випадку відеозаписом з нагрудної камери поліцейського правопорушення, вчинене позивачем, не фіксувалося. Такий відеозапис був оцінений судом у сукупності з іншими доказами, зібраними у справі, відповідно до ст.ст. 72 - 77, 90, 99 КАС України, як відповідні дані, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Щодо доводів позивача про порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів приймає до уваги заперечення відповідача, в яких, з посиланням на відеозапис з нагрудної камери поліцейського, стверджується про роз'яснення позивачу положень ст. ст. 307, 308 КУпАП та прав, передбачених ст. 268 КУпАП та право й порядок оскарження постанови, згідно ст.ст. 287-289 КУпАП. Зокрема, як вбачається з відеозапису, позивачем будь-які клопотання, в тому числі щодо надання можливості для отримання правової допомоги, при розгляді відповідачем справи заявлені не були. При цьому слід зауважити, що інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов'язкового представництва особи, яка притягається до відповідальності, лише у випадках позбавлення її свободи, про що зазначається у рішенні (остаточне від 20.02.2012) Європейського суду з прав людини у справі «Максименко проти України» (заява № 39488/07). Таким чином, зважаючи на характер провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушень права позивача на отримання правової допомоги не вбачається.

Надаючи оцінку доводам позивача про розгляд справи судом першої інстанції без його участі, хоча відповідної заяви він не писав, колегія суддів звертає увагу на особливості розгляду такої категорії справ, передбачені статтею 286 КАС України. Зокрема, законодавець встановив чіткі скорочені строки розгляду таких справ про адміністративне правопорушення, задля забезпечення чого ч. 3 ст. 268 КАС України передбачено розгляд такої справи у разі неприбуття у судове засідання її учасника, повідомленого відповідно до положень цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 46), позивач був повідомлений належним чином 23.02.2018 про розгляд його адміністративної справи у судовому засіданні 26.02.2018. Відповідно, розгляд справи відбувся без його участі, з врахуванням власноручної заяви позивача від 07.02.2018 (а.с. 42) про розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін та за його відсутності. Порушень прав позивача на участь в судовому розгляді його справи не вбачається.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалене судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно положень ст. 316 КАС України, наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а прийнятого судового рішення - без змін.

Підстави для здійснення розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст. 72 - 77, 90, 99, 243, 250, 272, 286, 304, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 26.02.2018 по справі № 553/2874/17 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 9-ї роти батальйону УПП у м. Житомир Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Моісєєва Руслана Юрійовича про скасування постанови серії АР № 641058 про адміністративне правопорушення від 21.10.2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.І. Гуцал
Судді Л.О. Донець А.О. Бегунц