Справа № 805/3088/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

04 травня 2018 р. Справа №805/3088/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., до відкриття провадження у справі ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову Десятого воєнізованого гірничорятувального загону, -

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2018 року на адресу суду надійшла заява Десятого воєнізованого гірничорятувального загону про забезпечення позову шляхом заборони Торецькому міському відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вчиняти певні дії: вилучати арештоване майно та його реалізацію автомобільного транспорту.

Заява обґрунтована тим, що Десятий воєнізований гірничорятувальний загін має намір пред’явити позов немайнового характеру до Торецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання права власності і зняття з нього арешту.

Наголошує, що пунктом 3 постанови про опис та арешт майна боржника від 18.04.2018 року за ЗВП № 50689237 передбачено, що описане майно буде передане для реалізації не раніше 02.05.2018 року.

Описане та арештоване майно, що зазначене в постанові від 18.04.2018 року, це оперативні транспортні засоби, які обліковуються на бухгалтерському балансі заявника та використовуються ним виключно з метою можливості цілодобової доставки гірничорятувальників на місце ліквідації аварій.

Майно, на яке накладений арешт, обліковується та утримується заявником. Доведеність знаходження спірного майна, переданого в установленому порядку в оперативне управління Десятому воєнізованому гірничорятувальному загону буде предметом розгляду судом в позові, який буде заявлений на підставі статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заявник зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову викликана виключною необхідністю збереження оперативного транспорту заявника від його примусової реалізації на період судового розгляду по суті, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернеться до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

При постановленні ухвали суд виходить з наступного:

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених

законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до наданої постанови про опис та арешт майна від 18.04.2018 року боржником у ЗВП № 50689237 є не заявник, а Перший воєнізований гірничорятувальний загін, а описане спірне майно належить саме боржнику, а не заявнику.

Заявник зазначає, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно, проте не зазначає саме до якого суду має намір подати позов.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України («Визнання права власності») власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» («Зняття арешту з майна») особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов’язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надав судам низку роз'яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Таким чином, оскільки заявник стверджує, що арештоване майно належить йому, а не боржникові, то має звернутися з позовом на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України та в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Заявником в порушення ст. 152 КАС України до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження реальності наявності порушеного права позивача в адміністративному процесі та необхідності вжиття заходів забезпечення саме адміністративного позову.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених позивачем обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заява Десятого воєнізованого гірничорятувального загону про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 5, 6, 12, 150-154, 248, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Десятого воєнізованого гірничорятувального загону про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 травня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Голубова Л.Б.