Справа № 450/3540/17
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2018-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/3540/17 Провадження № 2-а/450/75/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП України, інспектора 2 взводу роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП щодо складання постанови серії БР №754342 про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, незаконними; визнати постанову серії БР №754342 від 06.12.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржувана постанова винесена відповідачем із грубим порушення вимог чинного законодавства, є безпідставною та підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував. Вказує, що справді, 06 грудня 2017 року керуючи автомобілем Рено, д.н.з. НОМЕР_1 рухався автодорогою Західний об'їзд м. Львова та був зупинений інспектором Управління патрульної поліції у м. Львові. Незрозуміло відрекомендувавшись, інспектор звинуватив позивача у невиконанні вимог дорожньої розмітки і попросив передати документи. Той передав йому посвідчення водія та техпаспорт та заперечивши будь-які порушення ПДР попросив надати докази вчинення ним правопорушення. Натомість інспектор відповів що - «він тут давно стоїть, дорогу знає і все бачить, тому докази не потрібні». Взявши документи інспектор направився до службового автомобіля. За деякий час інспектор повернув позивачу документи та дозволив продовжувати рух. Про складання відносно позивача постанови йому нічого не повідомлялось, оскільки той заперечив можливість фіксації ним факту порушення, тим більше позивач не міг відмовитись від її підписання. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. У зв'язку з тим, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення не було, патрульний автомобіль інспектора стояв на значній відстані від місця скоєння порушення зі слів інспектора, тому інспектор не мав права притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судове засідання позивач не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції Василика В. Р. серії БР №754342 від 06.12.2017 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно вказаної постанови, 06.12.2017 року о 15 год. 25 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова 8 км. + 600 м. Боянівський В. С., керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знака 5.16 (напрямок руху по смугах), чим порушив ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Положеннями ст. 222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06 грудня 2017 року керуючи автомобілем Рено, д.н.з. НОМЕР_1 рухався автодорогою Західний об'їзд м. Львова та був зупинений інспектором Управління патрульної поліції у м. Львові.

Проте, представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи, не надіслали відзив на адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та представлено суду належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд дає віру тому, що позивач в даному випадку не порушував вимог правил дорожнього руху.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків відповідача, який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з'ясовування всіх обставин, перелічених у ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами ж жодних доказів правомірності винесеної постанови представлено не було.

Таким чином, з огляду на вищевказане, з врахуванням з'ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246, 247, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправними дії інспектора батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Василика В. Р. щодо винесення постанови від 06.12.2017 року серії БР № 754342 у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 754342 від 06.12.2017 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяІ. І. Мельничук