Справа № 805/1905/18-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2018-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2018 р. Справа№805/1905/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., при секретарі судового засідання Козирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Управління ПФ), у якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення Управління ПФ № 7547 від 22 листопада 2017 року та зобов'язати Відповідача здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 як судді у відставці із врахуванням до стажу її роботи половини строку навчання в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого з 01 вересня 1991 року по 29 червня 1996 року та періодів роботи в органах прокуратури стажистом і помічником прокурора з 01 серпня 1996 року по 16 березня 2001 року, та врахуванням до суддівської винагороди суми матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1 333,33 грн згідно з довідкою Територіального управління ДСА у Донецькій області № 1600 від 02 листопада 2017 року.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

До судового засідання, призначеного на 23 квітня 2018 року сторони не з'явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі статей 205, 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за відсутності представників сторін та без здійснення фіксування судового процесу.

Позиція сторін.

Позивач зазначає, що Управління ПФ невірно розраховано розмір щомісячного грошового утримання Позивача як судді у відставці, а саме замість коефіцієнту 84 % від суддівської винагороди застосовано коефіцієнт 80%. Вказана різниця обумовлена не зарахуванням до суддівського стажу періодів навчання Позивача в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого та періодів роботи в органах прокуратури стажистом і помічником прокурора. Крім того, при обчисленні грошового утримання не враховано частини суддівської винагороди - а саме матеріальної допомоги на оздоровлення.

Позов обґрунтований тим, що відповідні періоди навчання та роботи, відповідно до законодавства, що діяло раніше, зараховувалися до стажу роботи судді, відтак, в силу приписів пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», підлягають зарахуванню до стажу судді.

Крім того Позивач зазначає, що оскільки з матеріальної допомоги сплачені страхові внески та вона частиною системи оплати праці, то підлягає врахуванню при обчисленні щомісячного грошового утримання.

Управління ПФ надало до суду відзив на позов та просить в його задоволенні відмовити.

Зазначають, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи судді періодів навчання у ВУЗі та роботи в прокуратурі.

Стосовно матеріальної допомоги на оздоровлення, Управління ПФ зазначає, що вказаний вид виплат не входить до складу суддівської винагороди, відтак не підлягає врахуванню при обчисленні довічного грошового утримання.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Згідно з відомостями трудової книжки, з 01 вересня 1991 року по 29 червня 1996 року ОСОБА_1 навчалася в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого, за спеціальністю «Правознавство» та отримала диплом спеціаліста.

У період з 01 серпня 1996 року по 28 січня 1998 року працювала стажистом на вакантну посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами по боротьбі з організованою злочинністю прокуратури Донецької області.

У період з 29 січня 1998 року по 25 лютого 1998 року - стажистом на вакантну посаду помічника прокурора Орджонікідзевського району м. Маріуполя Донецької області.

З 26 лютого 1998 року по 14 грудня 2000 року ОСОБА_1 працювала помічником та старшим помічником прокурора Орджонікідзевського району м. Маріуполя Донецької області.

У період з 15 грудня 2000 року по 16 березня 2001 року - старшим помічником прокурора Жовтневого району м. Маріуполя Донецької області.

З 11 травня 2002 року по 20 жовтня 2017 року - робота на посаді судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17 жовтня 2017 року № 3302/0/15-17 та наказу в.о. голови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2017 року № 126-к ОСОБА_1 звільнена з посади судді у зв'язку з заявою про відставку.

Також встановлено, що 14 листопада 2017 року Позивач звернулася до Управління ПФ із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % від суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління ДСА у Донецькій області № 1600 від 02 листопада 2017 року.

Рішенням Управління ПФ № 7547 від 22 листопада 2017 року вирішено призначити Позивачу довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % від суддівської винагороди згідно з довідкою Територіального управління ДСА у Донецькій області № 1600 від 02 листопада 2017 року.

При цьому, до стажу роботи судді не зараховано періоди навчання у ВУЗі та роботи в прокуратурі, а також не враховано матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні розміру довічного грошового утримання.

Позиція суду.

Як вбачається зі змісту позову та відзиву на нього, сторонами не заперечується комплектність та належність оформлення поданих Позивачем документів для призначення довічного грошового утримання.

За таких обставин, предметом дослідження у цій справі є: 1. зарахування до стажу судді періодів навчання у ВУЗі та роботи в прокуратурі; 2. питання щодо врахування матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні розміру довічного грошового утримання.

Визначаючись з вказаними питаннями, суд виходить з такого.

1. Згідно з пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон № 1402) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позивач вперше призначена на посаду судді відповідно до Указу Президента України від 25 квітня 2002 року № 383/2002.

На цей момент діяв Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів», згідно з вимогами статті 43 якого до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За змістом статей 50-1 та 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакції, станом на момент призначення Позивача на посаду судді) до вислуги років, що дає право на пенсію зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі стажистами в органах прокуратур та помічниками прокурорів.

З викладеного вбачається, до періоди роботи Позивача стажистом та помічником прокурора входить до стажу, який зараховується до стажу роботи судді та враховується для отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Щодо питання про зарахування до стажу судді періоду навчання у ВУЗі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 (в редакції, станом на момент призначення Позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, Управлінням ПФ неправомірно не зараховано до стажу Позивача половини строку навчання у Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого.

2. Щодо врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, суд зазначає наступне.

У довідці Територіального управління ДСА у Донецькій області № 1600 від 02 листопада 2017 року вказано, що заробітна плата для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці включає в себе матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 1 333,33 грн.

Згідно з пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно до частини другої статті 133 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Статтею 134 цього ж Закону передбачено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

З викладеного вбачається, що спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року, № 21-430а11, 6 листопада 2013 року 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, а в даному випадку предметом позову є обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Положення статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати не підлягають застосуванню, оскільки сера регулювання цих норм є відносини з призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Тому матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №749/951/17.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України (87502, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, 16, ) задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 7547 від 22 листопада 2017 року.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з врахуванням до стажу роботи судді: половини строку навчання в Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого з 01 вересня 1991 року по 29 червня 1996 року; періодів роботи в органах прокуратури стажистом і помічником прокурора з 01 серпня 1996 року по 16 березня 2001 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України (87502, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, 16, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 травня 2018 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.