Справа № 821/1577/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 р.м. ОдесаСправа № 821/1577/17

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Бітова А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Херсонській області до Комунального підприємства «Центр» про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому, в межах суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Херсонській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності Комунального підприємства «Центр», що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому, в межах суми податкового боргу по податку на додану вартість у розмірі 361 947,48 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за ПП «Центр» рахується узгоджена заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 361 947,48 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплачує суму податкового зобов'язання, а інше майно, за рахунок якого можливо звернути стягнення у підприємства відсутнє, це зобов'язання має бути забезпечено шляхом накладення арешту на його кошти та інші цінності, що знаходяться або будуть знаходитись на рахунках у банках платника.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не з'явились, поважність своєї неявки суду не повідомили, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно даних особового рахунку за ПП «Центр» станом на 07.07.2017 року рахується заборгованість по податку на додану вартість у сумі 361 047,48 грн. (а.с. 9, 33-42).

Зазначена заборгованість виникла в результаті несплати підприємством самостійно визначених грошових зобов'язань, визначених у податкових деклараціях від 20.12.2016 року №, від 20.01.2017 року №, від 20.02.2017 року №, від 20.03.2017 року №, від 20.04.2017 року №, від 22.05.2017 року №2, від 20.06.2017 року №, а також згідно визначених санкцій податковим повідомленням-рішення від 22.05.2017 року №.

У зв'язку з тим, що позивач в добровільному порядку суми боргу не сплачує, а також те, що у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого можливо здійснити погашення податкового боргу, позивач на підставі п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України звернувся до суду із цим позовом про накладення арешту на майно та інші цінності відповідача, що знаходяться на рахунках у банку.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки податковим органом не дотримано черговість погашення податкового боргу, підстави для забезпечення виконання податкового обов'язку підприємства у заявленому за цим позовом порядку відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України податковий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно із п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником його обов'язків, визначених законом.

У пункті 94.2 цієї статті передбачені обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, сертифікати відповідності реєстраторів розрахункових операцій; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу, та/або акта опису (виділення) майна для його продажу.

Згідно із п. 94.6 ст. 96 керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаного пункту встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Отже, за змістом наведених правових норм, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: 1) арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу; 2) адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (в залежності від виду майна).

Водночас, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновків, що стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить платнику податків, здійснюється контролюючим органом за рішенням суду (за виключенням випадків, передбачених п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Разом з цим, законом встановлено черговість заходів щодо погашення податкового боргу платника податків, а саме: стягнення коштів; в разі недостатності коштів - продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; у разі якщо у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, може бути накладений арешт.

Суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів вірно встановив, що згідно з розрахунком виникнення податкового боргу, наданим управлінням ДФС, відповідно до інтегрованих карток підприємства в ІС «Податковий блок», станом на 07.07.2017 обліковується неохоплений позовною роботою податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 361 047,48 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги контролюючого органу про накладення арешту на кошти та інші цінності підприємства є передчасним.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року, яка набрала законної сили 08.09.2017 року, у справі №821/1196/17 стягнуто кошти з рахунків Комунального підприємства «Центр» Виконавчого комітету Херсонської міської ради у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 361 047, 48 грн. (код платежу 14010100).

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про невиконання вказаного судового рішення або наявність перешкод у стягненні боргу з платника податків.

Зазначені обставини не знайшли свого підтвердження і в доводах апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції про недотримання позивачем порядку погашення податкового боргу, з огляду на те, що накладення арешту є виключним способом забезпечення виконання зобов'язання, податковим органом не наведено обставини щодо неможливості зарахування боргу до Бюджету у зв'язку із стягненням вказаних коштів в судовому порядку, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильними.

Оскільки судом першої інстанції повною мірою з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 03.05.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

А.І. Бітов