Справа № 819/326/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/326/18

26 квітня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Бурки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень Державного реєстратора Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області Бурки С.І. від 27 вересня 2017 року №37297948 та №37297654 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов'язання здійснити державну реєстрацію прав власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області Бурки С. І. від 27 вересня 2017 року № 37297948 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області Бурки С. І. від 27 вересня 2017 року № 37297654 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду 22.02.2018 відкрито провадження по справі № 819/326/18 та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог ст.ст.159-165 КАС учасники процесу долучили до матеріалів справи заяви по суті справи: позивач (крім позовної заяви) подав відповідь на відзив (аркуш справи 58-59) відповідач - відзив (аркуш справи 50-52), заперечення на відповідь на відзив (аркуш справи 69-71).

Позивач, до початку розгляду справи по суті, 22.03.2018 подав заяву про збільшення позовних вимог (яка прийнята судом), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області Бурки С. І. від 27 вересня 2017 року № 37297948 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та зобов'язати сектор державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 за позивачем ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області Бурки С. І. від 27 вересня 2017 року № 37297654 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 та зобов'язати сектор державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 за позивачем ОСОБА_1.

В судовому засіданні від 11.04.2018 суд ухвалою призначив справу до розгляду справи по суті.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують права позивача та законні інтереси.

На думку позивача, у державного реєстратора Бурки С.І. не було підстав, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для відмови у державній реєстрації, оскільки в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтованих фактів, які свідчать про наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Також зазначено, що фактичною підставою для винесення рішень є твердження суб'єкта владних повноважень про встановлення факту скасування запису про право власності на земельну ділянку відповідно до виконавчого листа виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання нечинними державних актів на право власності на земельні ділянки пайовикам с. Скородинці та с. Бичківці Чортківського району Тернопільської області. Звернув увагу на те, що законодавець визначив перелік підстав, за яких державний реєстратор, встановивши їх наявність, може прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. Проте, у даному переліку такої підстави, як встановлення факту скасування запису про право власності на земельну ділянку не міститься.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що державним реєстратором відповідно до вимог Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час розгляду заяв та документів, поданих для державної реєстрації, прав, здійснив перевірку відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. У зв'язку з чим прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Мотивуючи це тим, що ним встановлено факт скасування запису про право власності на земельну ділянку відповідно до виконавчого листа виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання нечинними державних актів на право власності на земельні ділянки пайовикам с. Скородинці та с. Бичківці Чортківського району Тернопільської області. Однак інформації щодо нового власника земельної ділянки, орендаря та іншої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаних ділянок не було, оскільки реєстрація права власності на дані земельні ділянки проводилась до 2013 року. А тому, оскаржувані рішення не підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити, з наступних підстав та мотивів.

Суд встановив, що позивач після смерті батька - ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відкрив спадкову справу і видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 квітня 2009 року за реєстровим номером 1252 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 квітня 2009 року за реєстровим номером 1247 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 (аркуш справи 18-19).

Позивач 25 вересня 2017 року звернувся із заявами про державну реєстрацію прав №24335954 (на земельну ділянку, що розташована у Тернопільській області, Чортківському районі, с/рада Бичківська, кадастровий номер НОМЕР_3 та №24336558 на земельну ділянку, що розташована у Тернопільській області, Чортківському районі, с/рада Скородинська, кадастровий номер НОМЕР_4 до Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області.

За результатами розгляду вказаних заяв, державний реєстратор Бурка С. І. виніс рішення від 27 вересня 2017 року №37297948 (аркуш справи 15) та №37297654 (аркуш справи 16), яким відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», п. 18, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 2 Закону Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною першою ст. 20 Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна регулюється Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок № 1127) (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Водночас частиною першою ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1. У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно з частини другої ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

З аналізу наведених положень випливає, що рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також коли немає підстав для відмови у державній реєстрації.

З досліджених у справі письмових доказів встановлено, що 29.05.2016 на адресу Чортківської районної державної адміністрації від відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшла Постанова про відкриття виконавчого провадження №51107444 від 17.05.2016 року. Відповідно до виконавчого листа №819/1327/13-а від 17.02.2014 виданого Тернопільським адміністративним судом на підставі Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду про визнання не чинними державних актів на право власності на земельні ділянки пайовикам с. Скородинці Чортківського районну, Тернопільської області в якій зобов'язано Чортківську районну державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки посвідчені (права) державними актами згідно наданого списку державних актів (аркуш справи 37-42).

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до наданого списку власником земельних ділянок кадастровий номер: НОМЕР_4 та НОМЕР_3 був ОСОБА_5. Однак інформації щодо нового власника земельної ділянки, орендаря та іншої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРП) щодо вказаних ділянок не було, оскільки реєстрація права власності на дані земельні ділянки проводилась до 2013 року.

Разом з тим, для державної реєстрації позивач надав Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5 та НОМЕР_6 (аркуш справи 27-28) в якому власником зазначений ОСОБА_5. Однак станом на 2009 рік, відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Виходячи з викладеного, суд встановив, що позивач не здійснив оформлення права власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства.

Щодо твердження позивача про те, що на час звернення із заявою до відповідача про державну реєстрацію прав свідоцтва про право на спадщину були нечинними, ніким не оспорювались та не скасовувались, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що скасовано правову підставу належності ОСОБА_5 (батьку позивача) земельних ділянок (державні акти на право власності на земельні ділянки НОМЕР_5, НОМЕР_6, розпорядження Чортківської райдержадміністрації від 19.12.2007 №876 та від 05.02.2008 №80), на які видавалися свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до пункту г) частини 1 статті 81 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (ч. 1 ст. 125 ЗК України)

Як передбачає ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Поряд з тим при набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину державний акт про право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який свідчив (видавав) документ та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, далі ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим через їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Так ст. 1299 ЦК України кореспондується із ст. 182 ЦК України та передбачає, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Так відповідно до документів, що були надані для проведення державної реєстрації, з'ясовано, що ОСОБА_1 не завершено процедуру оформлення права власності на земельні ділянки, яка передбачалась діючим на той час земельним законодавством, а саме не проведено державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, виданих ОСОБА_1

Водночас із документів, що надавались для державної реєстрації встановлено, що зміст статей 125,126 ЗК України ОСОБА_1 роз'яснено.

Отже, ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки, відповідно до діючого на момент оформлення спадкового майна законодавства, не було.

Підсумовуючи зазначеного та враховуючи ту обставину, що на державних актах на право власності на земельні ділянки НОМЕР_5, НОМЕР_6 відсутні відмітки органу земельних ресурсів у Чортківському районні про перехід права власності на земельні ділянки, відсутні державні акти на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_1 та беручи до уваги наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, права на які посвідчені державними актами на право власності на земельні ділянки НОМЕР_5, НОМЕР_6 суд приходить до висновку, що державним реєстратором правомірно прийнято рішення про відмову в державній реєстрації, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» із виявленими суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

У зв'язку з чим, підстав для скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно №37297948 та №37297654 від 27.09.2017 про відмову у державній реєстрації прав, у суду немає.

Оскільки позовна вимога позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності форма власності на земельну ділянку є похідною від попередньої, у задоволенні якої судом відмовлено, підстав для її задоволення також немає.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідач діяв у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством та в рамках чинного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач в силу норм Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору не звільнений та відомості щодо понесених відповідачами судових витрат відсутні, а тому судові витрати за рахунок позивача на користь відповідачів не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень Державного реєстратора сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області Бурки С.І. від 27 вересня 2017 року №37297948 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та №37297654 про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 та зобов'язання Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити державну реєстрацію права власності на земельні ділянки під кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2 за ОСОБА_1, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 травня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.