Справа № 810/631/18
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м.Київ справа №810/631/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області та Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач 1) та Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач 2), в якому просить:

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області оформити подання на оформлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1 та направити його з відповідними документами до Київської обласної державної адміністрації;

- зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1 статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 синього кольору, серія А з вкладкою у відповідності до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є громадянином, який постійно проживав та постійно працював на території зони посиленого радіоекологічного контрою. При цьому, з 18.12.2017 йому присвоєно другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

З метою реалізації свого права на соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання йому статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, проте отримав відмову.

На думку позивача, посилання відповідача 1, як підставу для відмови, на Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме - виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а також на те, що у зв'язку з внесенням вказаних змін департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації не приймає подання райдержадміністрацій на оформлення посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 - є безпідставним, а тому просив суд задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання. Вказаною ухвалою суду також запропоновано відповідачам протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме - виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Тому, починаючи з 1 січня 2015 року Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації не приймаються подання районних державних адміністрацій на оформлення громадянам посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4. Таким чином, з 1 січня 2015 року Управлінням соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області не проводиться оформлення подань до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо отримання статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, до числа яких належить ОСОБА_1 та отримання відповідного посвідчення.

Відповідач 2 позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на момент складання висновку ЦМЕК - 13.10.2017 та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач не мав статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відсутні підстави для задоволення позову щодо зобов'язання видачі посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Відповідач 2 посилається на лист Міністерства соціальної політики України від 08.06.2015 №658/20/112-15, яким визначено, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Також відповідачем 2 було заявлено клопотання про заміну первісного відповідача - Київську обласну державну адміністрацію належним відповідачем - Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, видача посвідчень провадиться, зокрема, іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що належним відповідачем по справі є саме Київська обласна державна адміністрація, а не її Департамент.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача 2 про заміну неналежної сторони у справі, оскільки саме Київська обласна державна адміністрація і є належним відповідачем за даним позовом.

Протокольною ухвалою від 19.04.2018 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, оцінивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, паспорт НОМЕР_1, виданий Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області 26 березня 1999 року (том 1, а.с.10).

Згідно з довідки Комунального підприємства "Рокитнянський житлово-експлуатаційне підприємство" від 23.06.2017 №84, позивач дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, у період з 30.04.1975 по 28.12.1990, і дана територія зазнала радіаційного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС і відносилась до 4-категрії посиленого радіоекологічного контролю (том 1, а.с. 16).

Згідно з довідки виконавчого комітету "Рокитнянської селищної ради" від 23.06.2017 №2047, позивач дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1, у період з 28.12.1990 по даний час. Смт Рокитне зазнало радіоактивного забруднення в результаті аварії на ЧАЕС і відноситься до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю (том 1, а.с. 17).

11 жовтня 1999 року Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контрою (категорія 4) НОМЕР_2 (том 1, а.с. 14).

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 13.10.2017 №5710 за результатами розгляду звернення позивача та зареєстрованої в ЦМЕК 18.08.2017 документації на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС встановлено основний діагноз: рак сигмовидної кишки, ст. ІІ, Т3N0M0, кл. гр. ІІ. Висновок: захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (том 1, а.с.12).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.12.2017 серії АВ №0770478, позивачу довічно встановлено другу групу інвалідності з 18.12.2017 та зазначено причину інвалідності - захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (том 1, а.с. 11).

03 січня 2018 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області з приводу надання йому статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1-А, однак листом від 03.01.2018 №5/08 позивачу було відмовлено в задоволенні звернення, мотивуючи тим, що у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деякі законодавчі актів України" виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме - виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Тому, починаючи з 01.01.2015 (з дати набрання чинності Закону) в департаменті соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації не приймаються подання райдержадміністрацій на оформлення громадянам посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (том 1, а.с. 38, 70).

Позивач, вважаючи дії відповідачів такими, що порушують його законні права та інтереси звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами пункту 4 частини першої статті 11 Закону №796-XII, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Зважаючи на те, що позивач постійно проживав та працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і станом на 1 січня 1993 року прожив та відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років, ОСОБА_1 в розумінні Закону №796- XII безумовно є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону №796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з частиною четвертою статті 65 Закону №796-XII, порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (далі - Порядок № 51).

Відповідно до вимог пункту 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з вимогами пункту 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Частиною третьою статті 15 Закону №796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796-XII кореспондуються з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону №796-XII, до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Відмовляючи у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідачі посилаються на Закон України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до Закону України від 27.02.1991 №791а-XII "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 27.02.1991 №791а-XII "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №791а-XII), залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей грунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №791а-XII такими зонами, зокрема, є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов'язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

До 01.01.2015 до зон, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, належала й зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення грунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період, яка була передбачена абзацом п'ятим частини другої статті 2 Закону № 791а-XII.

Суд зазначає, що згідно із Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VIII) абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону № 791а-XII виключено, відтак із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Суд зазначає, що Законом №76-VIII виключено також статтю 23 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Вказані норми згідно Прикінцевих положень Закону №76-VIII набрали чинності з 1 січня 2015 року.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд зазначає, що правова позиція відповідачів у даному спорі є необґрунтованою, виходячи з такого.

Суд зазначає, що необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом №76-VIII, суд прийшов до висновку про те, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

У той же час висновки, до яких дійшли відповідачі, пов'язуючи виключення такої зони як зона посиленого радіоекологічного контролю із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, - є безумовно помилковими, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Отже, суд вважає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

При цьому суд зазначає, що отримане 11.10.1999 та наявне у позивача на час розгляду справи посвідчення потерпілого категорії 4 серії В-П №071525, є діючим.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що проходження позивачем огляду в МСЕК після 01.01.2015, тобто після набрання чинності Законом №76-VIII, не має правового значення для вирішення питання про визнання за позивачем статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, оскільки, як вже зазначалось судом вище, на момент проходження вказаного огляду позивач вже мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у нього довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Статтею 12 Закону №796-XII передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Суд вважає, що матеріали справи безсумнівно свідчать про наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії.

Положеннями частини четвертої статті 65 Закону №796-XII передбачено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Абзацом другим пункту 10 Порядку №51 встановлено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Із зазначених норм закону випливає, що Законом №796-XII та Порядком №51 Управлінню соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області не надано повноважень щодо встановлення статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи будь-якої категорії, а лише передбачено обов'язок прийняти всі необхідні документи від заявника та направити їх шляхом внесення подання до Київської обласної державної адміністрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов'язання Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області оформити подання на оформлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_1 та направити його з відповідними документами до Київської обласної державної адміністрації, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації надати позивачу статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з видачею відповідного посвідчення, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У цьому контексті, суд звертає увагу позивача, що спірне в рамках даного провадження оформлення та направлення подання до Київської обласної державної адміністрації ще не здійснено, а отже порушення щодо видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи може мати місце лише у подальшому, тому вимога до Київської обласної державної адміністрації є передчасною.

Аналогічну позицію закріпив Пленум Вищого адміністративного суду України у своїй постанові №7 від 20 травня 2013 року, зазначивши, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації надати ОСОБА_1 статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 1 синього кольору, серія А з вкладкою у відповідності до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 є необґрунтованою, передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача 2 на лист Міністерства соціальної політики України від 08.06.2015 №658/20/112-15, листування Київської обласної адміністрації з вищестоящими органами та Міністерством соціальної політики України, оскільки вказані листи носять лише роз'яснювальний характер.

Частиною першою статті 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі норм пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області оформити подання на оформлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_1 та направити його з відповідними документами до Київської обласної державної адміністрації.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.