Справа № 607/9425/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1620/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Болюк Н. В.,

позивача та представника позивача - ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача - Криницького В. Д.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2018 року у справі № 607/9425/17 (рішення ухвалене о 14:10 год. у м. Тернополі судом у складі головуючого судді Братасюка В. М.) за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до суду з адміністративним позовом до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в якому просили визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання їм земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, зобов'язати відповідача затвердити проекти землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1, по АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_2, по АДРЕСА_3 з кадастровим номером НОМЕР_3, та надати вказані земельні ділянки їм у власність.

Позовні вимоги обгрунтовували посиланням на те, що подані ними проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок були погоджені у встановленому законом порядку та відповідали вимогам чинного законодавства, а відтак бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про їх затвердження є протиправною.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2018 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Миролюбівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що вона не вправі була розпоряджатися вказаними земельними ділянками (загальною площею 5.9040 га), оскільки згідно з рішенням від 04 липня 2016 року № 71 такі були надані в оренду ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційних скарг, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча її належним чином повідомлено про дату, час та місце його проведення, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належать на праві спільної часткової власності об'єкти нежитлової нерухомості: відгодівельний комплекс по АДРЕСА_4 та сінажні ями по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 - приміщення корівників з молочним блоком по АДРЕСА_3.

19 серпня 2016 року на адресу Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшли клопотання позивачів, в яких вони просили надати їм дозволи на складання проектів землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок у власність.

У зв'язку з тим, що у місячний строк з дня реєстрації вказаних вище клопотань Миролюбівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області не надала дозволу, або мотивованої відмови у його наданні на розроблення проектів землеустрою щодо відведення зазначених вище земельних ділянок, 21 вересня 2016 року позивачами були замовлені роботи з розроблення проектів землеустрою щодо їх відведення без надання такого дозволу, про що вони письмово повідомили відповідача. До зазначених письмових повідомлень ними також був доданий договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок.

Листом від 05 жовтня 2016 року № 943 відповідач повідомив позивачів про те, що їх клопотання про надання дозволу на відведення вказаних вище земельних ділянок розглянуті на засіданні сесії Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та що рішень по вказаних клопотаннях не прийнято.

Після погодження проектів землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок у власність відділом містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільскій області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до відповідача із клопотаннями, в яких просили затвердити вказані проекти землеустрою та надати земельні ділянки їм у власність для ведення особистого селянського господарства.

Листами відповідача від 17 липня 2017 року № 780, 781, 782 позивачів повідомлено про те, що їхні клопотання про затвердження проектів землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок у їх власність розглянуто на засіданні сесії Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та що рішень по їх клопотаннях прийнято не було.

Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивачі оскаржили їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами були дотримані вимоги чинного законодавства щодо реалізації права на набуття у власність спірних земельних ділянок, а відтак бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення їм вказаних земельних ділянок та надання їх у власність для ведення особистого селянського господарства є протиправною.

Відповідно до частин першої - другої статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 118 Земельного Кодексу Україн громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 186-1 Земельного Кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до частин дев'ятої - одинадцятої статті 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Отже передумовою для прийняття органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність є наявність погодженого визначеними статтею 186-1 Земельного Кодексу України органами проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки у власність.

При цьому орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування до повноважень якого належать питання передачі земельних ділянок державної або комунальної власності у власність на стадії затвердження проекту землеустрою не наділений дискреційними повноваженнями, оскільки єдиною підставою для відмови затвердити такий проект є відсутність погоджень органів, визначених статтею 186-1 Земельного Кодексу України.

Як видно з матеріалів справи позивачі скористались своїм правом на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, погодили їх у встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України порядку та надали відповідачу на затвердження.

Однак будь - яких рішень (про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, відмову у такій передачі, або залишення клопотання без розгляду) Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області прийнято не було, а відтак висновок суду першої інстанції про допущення відповідачем бездіяльності щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є правильним.

Також правильним є висновок суду першої інстанції про необхідність зобов'язання відповідача затвердити проекти землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок та надати їх у власність позивачам, так як подання позивачами на затвердження розроблених та погоджених у встановленому законом порядку проектів землеустрою не передбачало можливості прийняття відповідачем будь - яких інших рішень, оскільки на стадії затвердження проектів землеустрою відповідач вправі був відмовити в їх затвердженні лише з єдиної підстави - за відсутності відповідних погоджень.

Щодо посилання відповідача на наявність рішення від 04 липня 2016 року № 71, яким ОСОБА_2 надано в оренду спірні земельні ділянки як на перешкоду для затвердження проектів землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок, то таке не заслуговує на увагу, оскільки вказане рішення не було реалізоване шляхом укладення та реєстрації договору оренди, а відповідно згідно з цим рішенням у ОСОБА_2 не виникло право користування вказаними земельними ділянками.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миролюбівської сільської ради Тернопільського району залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2018 року у справі № 607/9425/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 04 травня 2018 року.