Справа № 826/5750/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 квітня 2018 року № 826/5750/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2016 року,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Києві від 07.11.2016 року № щодо стягнення із ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 6800 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 19.05.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 11.09.2017 р.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 11.09.2017 р. Судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 17.10.2017 р. у зв'язку з технічними причинами.

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 17.10.2017 р. розгляд справи відкладено до 05.12.2017 р. у зв'язку з перебуванням головуючого судді Федорчука А.Б. у відпустці.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним жодним чином не було порушено вимоги ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: не проводився продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі. Враховуючи вказане, позивач вважає винесене службовими особами відповідача рішення про застосування щодо нього фінансових санкцій № від 07.11.2016 року протиправним та просить його скасувати.

Представник Відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що перевіркою встановлено продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці підприємством, що не має статусу підприємства громадського харчування, чим порушено вимоги ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирт етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів". За таких обставин, на думку представника Відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства України.

В судовому засіданні 05.12.2017 року Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на 05.12.2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та як платник податків, зборів та обов'язкових платежів перебуває на податковому обліку в ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, обслуговування напоями.

Судом встановлено, що 25.10.2016 року Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведена фактична перевірка стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у павільйоні фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, 6.

З результатом перевірки Контролюючим органом складено Акт перевірки №26/242/40/НОМЕР_1 від 25.10.2016 року (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені порушення вимог ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, здійснює продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці підприємством, що не має статусу підприємства громадського харчування.

На підставі Акта перевірки Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2016 рок, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомлення-рішення Позивачем подано скарги до ГУ ДФС у м. Києві та до ДФС України, за результатом розгляду скарг, ГУДФС у м. Києві 16.01.2017 р. прийнято рішення №359/0/26-15-10-05-16, яким залишено без змін рішення, а скаргу Позивача без задоволення та рішенням ДФС України від 27.01.2017 р. за №4015/0/99-99-11-03-01-25 залишено без задоволення скаргу Позивача, а спірне рішення без змін.

Позивач не погоджуючись з спірним рішенням звернулася до суду з даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, 6 в магазині-кафетерії (нежитловому приміщенні) торговою площею 149,9 кв.м (торгова площа 49,8 кв.м), орендованому позивачем на підставі договору оренди від 06.03.2017 року.

Згідно договору оренди 06.03.2017 року в користуванні позивача знаходиться павільйон нежитлове загальною площею 149,9 кв.м, за адресою м. Київ, вул. Зоологічна, 6, цільове призначення вказаного приміщення магазин з кафетерієм.

Відповідно до ліцензій серії АЖ 061062 від 12.01.2016 року на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, місце здійснення діяльності позивача: м. Київ, вул. Зоологічна, 6 (магазин-кафетерій).

Відповідно до статті 19-1 Податкового кодексу України, однією із функцій органів доходів і зборів є здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Водночас, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР регламентований спеціальним Порядком, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02 червня 2003 року

За таких умов, вищезазначені положення Податкового кодексу України слід розглядати у системному зв'язку з приписами інших законодавчих актів, які унормовують порядок здійснення податковими органами заходів щодо адміністрування порушень, виявлених у сфері законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів, безпосередньо громадянами та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20м2, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

У відповідності до ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" забороняється продаж пива (крім безалкогольного) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Таким чином, право суб'єкта господарювання на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями у конкретно визначеному місці торгівлі закон ставить у залежність від наявності у нього ліцензії, в якій має бути прямо зазначено адресу такого місця торгівлі.

Продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі - це факт здійснення реалізації алкогольних напоїв у місцях, на право торгівлі в яких у суб'єкта господарювання відсутня ліцензія, або якщо такі місця не внесені до наявних у підприємства ліцензій.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 ВР порушення вимог статті 15-3 цього Закону, а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 6800 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.

Як встановлено Судом та вбачається з матеріалів справи, рішення про застосування фінансових санкцій до Позивача прийнято за порушення вимог ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, здійснює продаж алкогольних напоїв у невизначених для цього місцях торгівлі.

З досліджених матеріалів та встановлених у справі обставин Суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки Позивач здійснює торгівлю алкогольними напоями на підставі ліцензії в орендованому приміщенні із застосуванням РРО.

Вказана адреса зазначена в ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, договорі оренди.

Таким чином, за визначенням ст. 1 Закону № 481 місцем торгівлі є павільйон, площею 149,9 кв. м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна, 6.

З диспозиції ст. 15-3 Закону 481 вбачається, що відповідальність для суб'єкта господарювання наступає саме за продаж пива (крім безалкогольного) у невизначених для цього місцях торгівлі.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що зафіксоване Контролюючим органом порушення, не підтверджено доказами про порушення Позивачем вимог статті 15-3 цього Закону, в той час як позивач надав належні та допустимі докази на спростування доводів податкового органу про здійснення торгівельної діяльності у такому пункті продажу товарів, як магазин-кафетерій, площею 149,9 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Зоологічна,6.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що, оскільки Позивач 28.10.2016 року здійснював торгівлю за адресою місця торгівлі, яка зазначена у виданій відповідачем ліцензії серії АЖ 061062 від 12.01.2016 року на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, то позивачем не було порушено приписи ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", як було зазначено в акті перевірки №26/242/40/НОМЕР_1 від 28.10.2016 року що, відповідно, виключає можливість застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених абз. 9, ч. 2, ст. 17 цього Закону у розмірі 6800 гривень.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Позивач довів протиправність прийняття Відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2016 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2 - 4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Києві від № від 07.11.2016 року.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Києві (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 9 ) за рахунок державних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук